ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року	Львів	Справа № 300/718/23 пров. № А/857/10557/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року, головуючий суддя – Григорук О.Б., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                      В С Т А Н О В И В:

В лютому 2023 року позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ в м. Києві, ГУПФУ в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відмову в призначенні пенсії від 10.02.2023 року №091630014310; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до страхового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, період роботи з 22.07.1993 року по 01.01.1999 року на посаді начальник зміни у ГОФ "Краснолучская" ПО "Антрацитуглеобогащениє"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до страхового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, період з 08.12.1996 року по 08.12.1999 року догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу з 03.02.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, не зарахувавши позивачу до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах спірні періоди роботи, посилаючись відсутність уточнюючої довідки про підтвердження пільгового стажу та непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства, оскільки період роботи позивача з 22.07.1993 року по 01.01.1999 року у ГОФ "Краснолучская" ПО "Антрацитуглеобогащениє" на посаді начальник зміни підтверджується записами трудової книжки, вказана професія передбачена Списком №2, атестація робочих місць на вказаному підприємстві проводилася, що підтверджується відповідними наказами та висновками державної експертизи умов праці. Звертає увагу, що до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 позивачем було надано пенсійному органу разом з трудовою книжкою витяги з наказів по підприємствах про результати атестації робочого місця за відповідними посадами, які позивач обіймала у період з 22.07.1993 року по 01.01.1999 року, накази, довідки. Крім того зазначено, що у зв`язку з тим, що підприємство ГОФ "Краснолучская" ПО "Антрацитуглеобогащениє" та архів знаходяться на окупованій території України, тому отримати належним чином засвідчені копії пільгових довідок і інших документів немає можливості. Крім того зазначено, що позивачем дотримано вимоги щодо надання документів управлінню ПФУ для врахування періоду догляду за дитиною з 08.12.1996 року по 08.12.1999 року, оскільки надано відповідачу копію свідоцтва про народження дитини, трудову книжку у якості підтвердження відсутності працевлаштування до досягнення дитиною 3-річного віку. Водночас аргументовано, що у спірному випадку слід врахувати пункт 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, яким визначено необхідність застосування статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, Київ, 04053) про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 10.02.2023 року №091630014310; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди: з 22.07.1993 року по 07.12.1996 року роботи на посаді начальник зміни у ГОФ "Краснолучская" ПО "Антрацитуглеобогащениє"; з 08.12.1996 року по 08.12.1999 року догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області  повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, згідно її заяви від 03.02.2023 року, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині постанови; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що  за результатами розгляду документів, не зараховано до загального та пільгового страхового стажу позивачки період роботи з 22.07.1993 року по 01.01.1999 року, оскільки, запис в трудовій книжці про звільнення не завірений печаткою і підписом посадової особи, та відсутня уточнююча довідка про пільговий характер роботи. Крім того зазначено, що будь-який документ, виданий підприємством, установою, організацією або їх правонаступниками, які розміщуються на території, тимчасово непідконтрольній органам державної влади України, є недійсним і не створює правових наслідків. Щодо зарахування з 08.12.1996 року по 08.12.1999 року - догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зазначено, що для підтвердження факту догляду непрацюючої матері за дитиною до 3-х річного віку, необхідна відмітка про одержання паспорта у свідоцтві про народження дитини. Звертає увагу, що згідно розрахунку стажу позивача вбачається, що період з 01.01.1999 по 31.12.1999, який входив в період догляду за дитиною до 3-х років (08.12.1996 по 08.12.1999) враховано позивачу до обрахунку стажу при визначенні права на такий вид пенсії. Крім того, згідно запису №16 копії трудової книжки з 01.01.1999 позивач прийнята начальником зміни ГОАО Шахта "Краснолучская" ГКХК "Донбасантрацит". Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, аргументовано, що зазначеним рішенням визнано неконституційними положення норми статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, і це рішення не стосується норми статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03.02.2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та відповідними документами (а.с.16).
Відповідно до довідки від 20.04.2022 року №2615-5001232391 позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с.15).
За результатом розгляду заяви позивача, за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві прийняло рішення від 10.02.2023 року №091630014310, яким відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з недосягненням відповідного віку (55 років) та відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу за Списком №2. Згідно вказаного рішення відповідач встановив, що відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, пільгова довідка, довідка про стаж, накази про результати атестації) страховий стаж позивача складає 24 роки 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Не зараховано до загального страхового стажу період з 22.07.1993 року по 01.01.1999 року - запис про звільнення не завірений печаткою та підписом посадової особи. Пільговий стаж складає 8 років 10 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії  (а.с.11, 12).
Згідно записів трудової книжки від 13.05.1987 року НОМЕР_1 :
22.07.1993 року позивач прийнята на посаду "начальник зміни" у ГОФ "Краснолучская" ПО "Антрацитуглеобогащениє" (запис №12);
31.12.1993 року згідно атестації робочих місць трудовий стаж в професії начальник зміни рахувати пільговим по Списку №2 (2030006-24043) (запис №13);
24.10.1996 року у зв`язку з реорганізацією ПО "Антрацитуглеобогащения" ГОФ "Краснолучская" реорганізована ГАО "ГОФ "Краснолучская" (наказ від 24.10.1996 №544) (запис №14);
13.12.1998 року ГОЛО "Краснолучская" передана в склад ГОАО Шахта "Краснолучская" ГКХК "Донбасантрацит" (наказ від 30.12.1998 №717) (запис №15); 
01.01.1999 року позивач прийнята на посаду начальник зміни (наказ від 30.12.1998 року №717) (запис №16);
28.02.2002 року позивач звільнена з шахти за ст. 36 п. 5 КЗпПУ по переводу (запис №17) (а.с.20, 25, 26).
Згідно наказу ГОФ "Краснолучская"  ПО "Антрацитуглеобогащениє" від 31.12.1993 року №341 за результатами атестації робочих місць на фабриці, проведеної на підставі Указу Президента України і постанови КМУ від 01.08.1992 року №442 "Про атестацію робочих місць і умов праці" за результатами атестації робочих місць підтверджено право на призначення пільгової пенсії за умовами праці згідно Списку №2 начальнику зміни (код 2030000б-24043) (а.с.58, 59).
Наказом ГОФ "Краснолучская" від 25.09.1998 року №173 "Про підсумки атестації робочих місць, по умовах праці", затверджено перелік робочих місць, професій і посад, для яких підтверджено право на призначення пільгової пенсії за умовами праці згідно Списку №2, у тому числі професія начальник зміни (код 2030000б-24043) (а.с.76-79).
Наказом ГОАО шахта "Краснолучская" Державної холдингової компанії "Донбасантрацит" Міністерства вугільної промисловості України  від 30.12.1998 року №717 "Про прийом на роботу", на підставі наказу Мінуглепрома від 09.12.1997 року №423 "Про реорганізацію ГОАО "ГОФ Краснолучская" і передачу її в склад ГОАО "Шахта Краснолучская", телеграми заступника міністра вугільної промисловості України Радченко В.В. від 14.12.1998 року №2-9285/25 і наказу ГКХ "Донбасантрацит" від 15.12.1998 року №191,  прийнято з ГОАО "ГОФ Краснолучская" по переводу в ГОАО "Шахта Краснолучская" з 30.12.1998 року працівників з їх згоди по займаним професіям і посадам, зарплатою згідно штатного розпису і плану по праці з присвоєнням табельних номерів шахти, зокрема табельний номер по фабриці 6 - професія начальник зміни Єфимова З.В. (а.с.60, 72).
Свідоцтво про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 сина позивача ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 04.01.1997 року, містить відмітку про отримання сином позивача паспорта Серії НОМЕР_3 від 02.02.2013 року (а.с.17, 130).
Згідно розрахунку стажу за пенсійною справою №091630014310 спірні періоди:
роботи з 22.07.1993 по 01.01.1999 не зараховано позивачу до страхового, пільгового стажу;
з 08.12.1996 по 08.12.1999 по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку не зараховано позивачу до пільгового стажу. При цьому, частина спірного періоду з 08.12.1996 року по 31.12.1998 року не зараховано позивачу до страхового стажу. Частину спірного періоду з 01.01.1999 по 08.12.1999 враховано позивачу до обрахунку стажу при визначенні права на такий вид пенсії (а.с.105).
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що  позивач набула право на зарахування періодів з 22.07.1993 року по 07.12.1996 року роботи на посаді начальник зміни у ГОФ "Краснолучская" ПО "Антрацитуглеобогащениє", з 08.12.1996 року по 08.12.1999 року догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку - до страхового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 1 статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
При цьому, частиною 2 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 360/3611/20 розглядала можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За результатами розгляду 03.11.2021 прийняла постанову у якій вказала, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року з одного боку, та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - з іншого в частині досягнення віку для набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі необхідно застосувати саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зважаючи на наведене, твердження відповідача про застосування до спірних правовідносин статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є необґрунтованими.
Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, позивач 02.12.1968 року народження, має достатній вік для призначення з 03.02.2023 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Крім цього, згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Окрім цього, 21.08.1992 року вступив в дію Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року за №442 (надалі по тексту також Порядок №442).
Даним Порядком встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці,) від 01.09.1992 року за № 41 (надалі по тексту також Методичні рекомендації). затвердженими постановою Міністерства праці України (надалі по тексту також Мінпраці України
Зазначені нормативні акти визначають основну мету атестації, яка полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Пунктами 8, 9 Порядку №442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за №383 (надалі по тексту також Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 року у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 року у справі № 21-519а14, від 10.03.2015 року та 17.03.2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 року у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 року у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 року у справі № 21-6501а15.
Спірні періоди роботи з 22.07.1993 року по 01.01.1999 року позивача підтверджені вищевказаними записами трудової книжки, наказами про результати атестації та наказом ГОАО шахта "Краснолучская" Державної холдингової компанії "Донбасантрацит" Міністерства вугільної промисловості України  від 30.12.1998 року №717 "Про прийом на роботу", на підставі наказу Мінуглепрома від 09.12.1997 року №423 "Про реорганізацію ГОАО "ГОФ Краснолучская" і передачу її в склад ГОАО "Шахта Краснолучская" вказано табельний номер по фабриці 6 - професія начальник зміни ОСОБА_1 , яка серед інших, прийнята з ГОАО "ГОФ Краснолучская" по переводу в ГОАО "Шахта Краснолучская" з 30.12.1998 року.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що спірні періоди роботи позивача з 22.07.1993 року по 07.12.1996 року на посаді начальник зміни у ГОФ "Краснолучская" ПО "Антрацитуглеобогащениє" підлягають до зарахування позивачу до загального страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №2.
Окрім цього, частиною третьою статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема, пунктом "ж" вказаної норми встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Також, пунктом 11 Порядку №637 визначено, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
У постанові Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №686/1015/16-а зроблено висновок, що до спеціального стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.
У період з 08.12.1996 року по 08.12.1999 року позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку, тому такий період підлягає зарахуванню до загального страхового та пільгового стажу за Списком №2.
Таким чином вірним є висновок суду попередньої інстанції про те, що позивач набула право на зарахування періодів з 22.07.1993 року по 07.12.1996 року роботи на посаді начальник зміни у ГОФ "Краснолучская" ПО "Антрацитуглеобогащениє", з 08.12.1996 року по 08.12.1999 року догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку - до страхового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі №300/718/23 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Ніколін