Справа № 465/6386/19                                Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М. 
Провадження № 22-ц/811/2049/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
       секретарка: Гай О.О.,

за участі в судовому засіданні представниці відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , позивачки ОСОБА_3 , її представниці ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова в складі судді Ванівського Ю.М. від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про виділення в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній власності, -

в с т а н о в и л а :

 рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2021 року позов задоволено.
Вирішено виділити у власність в натурі як окремий об`єкт нерухомості ОСОБА_3 частину земельної ділянки, кадастровий номер 4610136900:06:007:0096, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме земельну ділянку, загальною площею 217,6 кв. м., що відповідає першому варіанту поділу, який запропонований у висновку експерта №424/20 від 03.03.2020р. та відповідає порядку користування, який історично склався між співвласниками, а також приміщення житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, а саме: у підвалі: І - коридор площею 2,2 кв. м; ІІ - підвал площею 9,6 кв. м., на першому поверсі: 2-1 - кухня площею 7,9 кв. м.; 2-2 - житлова кімната площею 18,2 кв. м.; 2-3 - вбиральня площею 0,9 кв. м.; 2-4 - комірка площею 2,0 кв. м., гараж «Б», сарай «Д», ворота з хвірткою «№1», частину огорожі «№2», частину огорожі «№4», горище над приміщенням, виділеним їй на першому поверсі.
Вирішено виділити у власність в натурі як окремий об`єкт нерухомості ОСОБА_1 частину земельної ділянки, кадастровий номер 4610136900:06:007:0096, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме земельну ділянку, загальною площею 181,4 кв. м., що відповідає першому варіанту поділу, який запропонований у висновку експерта №424/20 від 03.03.2020р. та відповідає порядку користування, який історично склався між співвласниками, а також приміщення житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, а саме: у підвалі: ІІІ - підвал площею 9,6 кв.м.; ІV - коридор площею 2,2 кв.м, на першому поверсі: І - комірку площею 2,3 кв.м.; 1-5 - житлову кімнату площею 10,2 кв.м.; 1-6 - житлову кімнату площею 18,7 кв.м., в прибудові «а-1» приміщення: 1-2 - кухню площею 6,1 кв.м.; 1-3 - коридор площею 3,9 кв.м.; 1-4 - санвузол площею 2,4 кв.м., тамбур 1-1 площею 3,0 кв.м., гараж «В», хвіртку «№3», ворота «№5», хвіртку «№6», частину огорожі «№2», частину огорожі «№4», горище над приміщенням виділеним їй на першому поверсі.
Вирішено залишити у спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 колодязь "К".
Встановлено право сервітуту для ОСОБА_3 на частину земельної ділянки S1, що буде виділено ОСОБА_1 , а саме на ділянку S3, площею 0,5 кв. м. для проходу до колодязя «К», а також на ділянку S4, площею 0,8 кв. м. для проведення ремонту прибудови.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОПП НОМЕР_2 ) грошову компенсацію в сумі 139 474,0 грн. за перевищення ідеальної частки житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 3003,14 грн. (три тисячі три гривні) 14 коп., витрати на проведення інженерно-технічної експертизи у розмірі 13 659,00 (тринадцять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять гривень) грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн.
Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .
       В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Зазначає, що ОСОБА_1  не була належно повідомлена про дату та час призначеного судового засідання. Про те, що Франківським районним судом м. Львова прийняте заочне рішення їй також не було відомо. Жодне повідомлення про призначене судове засідання їй не надходило. У зв`язку із цими обставинами ОСОБА_1 не мала можливості надати суду доказів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог, та інших доказів, що призвело до постановлення необ`єктивного та неправомірного рішення, яке прийнято в порушення процесуальних та матеріальних норм та підлягає до скасування. Звертає увагу на те, що позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, про яку зазначається в оскаржуваному нею судовому рішенні, з даною заявою відповідач не була ознайомлена, копію заяви не отримувала. Зазначає, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу, згідно з нормами статті 367 ЦК України.Однак, позивач, заявляючи вимогу про поділ житлового будинку ставить питання про поділ самочинних господарських будівель та споруд, що не входять до складу такого будинковолодіння. Суд прийняв рішення при наявних в матеріалах справи доказах, що на земельній ділянці розташовані самочинні(не узаконені в законному порядку) приміщення, зокрема самовільно побудовані - гараж (Б) та (В) 1970 року побудови, сарай (Д) до 1983 року побудови, прибудова (a1-1) до 1986 року, право власності на які не зареєстровано у встановленому Законом порядку, а тому вказаний об`єкт нерухомого майна поділу не підлягає.
В судове засідання відповідачка не з`явилася, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що в судовому засіданні брала учать її представниця.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представниці відповідачки на підтримання апеляційної скарги, позивачки та її представниці в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 81, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, 364,367 ЦК, 89,120 ЗК України,п.п.6,7,12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991р., задовольняючи позов виходив з того, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21333135 від 19.12.2008 р. та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2008р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори за р.№3179 позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить будинок АДРЕСА_1 , розмір частки - будинку. Відповідно до договору купівлі-продажу частини будинку від 24.04.1975, посвідченого нотаріусом Восьмої Львівської державної нотаріальної контори за р. №2-2519 відповідачу на праві приватної спільної часткової власності належить будинок АДРЕСА_1 , розмір частки - будинку. Відповідно до свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 05.12.2013р. №14053363, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.12.2013р. №14053649, сторонам на праві приватної спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0399 га, кадастровий номер 4610136900:06:007:0096, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 складається з двох житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 103,3 м2, житловою площею 36,9 м2. Також відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №184861091 від 16.10.2019р. до будинку відносяться самовільно побудовані: тамбур (а1), прибудову (а2-1), гараж (Б), гараж (В). Відповідно до акту біжучих змін від 28.05.2019р. інженером ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» було проведено обстеження в натурі будинку АДРЕСА_1 та встановлено наступні зміни: внаслідок переобмірів змінилася загальна площа на 99,2 м2 та житлова площа на 47,1 м2 (три житлові кімнати та дві кухні), знесено сарай (Е), вбиральню (Г) та прибудову (а2-1). Також встановлено, що гараж (Б) та (В) 1970 року побудови, сарай (Д) до 1983 року побудови, прибудова (а1-1) до 1986 року побудови, а тому згідно з наказом №2 від 08.01.2013р. Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства не вважаються самовільно збудованими.Згідно висновку експерта № 409/19 за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи по заяві учасника цивільної справи №465/6386/19 можливий тільки один варіант реального розподілу житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками, який відповідає порядку користування, що склався, з відхиленнями від ідеальних часток співвласників та виплатою грошової компенсації співвласнику частка якого менша за ідеальну. Такий передбачає, що співвласнику ОСОБА_1  (1/2 ід.ч.) пропонується виділити наступні приміщення в житловому будинку «А-1»: у підвалі: ІІІ - підвал площею 9,6 кв.м.; ІV - коридор площею 2,2 кв.м. Всього по підвалу співвласнику ОСОБА_1 пропонується виділити приміщень площею 11,8 кв. м., вартістю 145 793,0 грн., на першому поверсі: І - комірку площею 2,3 кв.м.; 1-5 - житлову кімнату площею 10,2 кв.м.; 1-6 - житлову кімнату площею 18,7 кв.м. Всього по 1-му поверсі пропонується виділити приміщень площею 31,2 кв.м., вартістю 444 365,0грн., в прибудові «а-1» приміщення: 1-2 - кухню площею 6,1 кв.м.; 1-3 - коридор площею 3,9 кв.м.; 1-4 - санвузол площею 2,4 кв. м. Площею 12,4 кв.м., вартістю 187 447,0 грн., Тамбур 1-1 площею 3,0 кв. м., вартістю 59 011, грн. Всього в житловому будинку «А-1» та прибудові «а-1» ОСОБА_1 пропонується виділити приміщень площею 58,4 кв. м., вартістю 836 616,0 грн. Також ОСОБА_1 пропонується виділити: гараж «В» вартістю 171 827,0 грн., хвіртку «№3» вартістю 5 207,0 грн., ворота «№5» вартістю 6 942,0 грн., хвіртку «№6» вартістю 5 207,0 грн., частину огорожі «№2» вартістю 3 422,0 грн., частину огорожі «№4» вартістю 10 754,0 грн. та горище над приміщенням, виділеним їй на першому поверсі. Всього ОСОБА_1 пропонується виділити господарських будівель та споруд на суму 203 359,0 грн., а всього по садибі ОСОБА_1 пропонується виділити господарських будівель та споруд на суму 1 039 975,0 грн., що більше ідеальної частки на 179 974,0 грн. Цю суму ОСОБА_1 повинна сплатити ОСОБА_3 за перевищення ідеальної частки. Співвласнику ОСОБА_3  (1/2 ід.ч.) пропонується виділити наступні приміщення в житловому будинку «А-2»: У підвалі: І - коридор площею 2,2 кв.м; ІІ - підвал площею 9,6 кв.м. Всього по підвалу ОСОБА_3 пропонується виділити приміщень площею 11,8 кв.м., вартістю 145 792,0 грн., на першому поверсі: 2-1 - кухня площею 7,9 кв.м.; 2-2 - житлова кімната площею 18,2 кв.м.; 2-3 - вбиральня площею 0,9 кв.м.; 2-4 - комірка площею 2,0 кв.м.; Всього по 1-му поверсі ОСОБА_3 пропонується виділити приміщень площею 29,0 кв. м., вартістю 413 032,0 грн. Всього в житловому будинку ОСОБА_3 пропонується виділити приміщень площею 40,8 кв. м., вартістю 558 824,0 грн. Також ОСОБА_3 пропонується виділити: гараж «Б» вартістю 85 046,0 грн., сарай «Д» вартістю 5 207,0 грн., ворота з хвірткою «№1» вартістю 13 885,0 грн., частину огорожі «№2» вартістю 5 256,0 грн., частину огорожі «№4» вартістю 12 169,0 грн. та горище над приміщенням, виділеним їй на першому поверсі. Всього ОСОБА_3 пропонується виділити господарських будівель та споруд на суму 121 203,0 грн., а всього по садибі ОСОБА_3 пропонується виділити будівель та споруд на суму 680 027,0 грн., що менше ідеальної частки на 179 974,0 грн. Цю суму ОСОБА_1 повинна сплатити ОСОБА_3 за перевищення ідеальної частки. Колодязь «К» вартістю 15 621,0 грн. пропонується залишити у спільному користуванні співвласників. Відповідно до зазначеного висновку № 409/19 ринкова вартість житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 . станом на 27.02.2020р. становить 1 735 623,0 грн.. Як зазначено вище, при варіанті поділу житлового будинку, площа виділених співвласникам приміщень не відповідає ідеальним часткам, а тому необхідно визначити розмір грошової компенсації співвласнику частка якого більша за ідеальну. Оскільки колодязь «К» вартістю 15 621,0 грн. пропонується залишити у спільному користуванні співвласників, поділу підлягає наступний розмір вартості будинковолодіння, який становить 1 720 002,0 грн. (1 735 623,0 (ринкова вартість житлового будинку з госпбудівлями та спорудами) - 15 621,0 = 1 720 002,0 грн). Тоді на ідеальної частки співвласників припадатиме по 860 001,0 грн. (1 720 002,0 : 2 = 860 001,0 грн.). Всього по садибі ОСОБА_1 пропонується виділити будівель і споруд на суму 1 039 975,0 грн., що більше ідеальної частки на 179 974, 0 грн. (1 039 975,0 - 860 001,0 грн = 179 974,0 грн). Всього по садибі ОСОБА_3 пропонується виділити будівель і споруд на суму 680 027,0 грн., що менше ідеальної частки на 179 974, 0 грн. (860 001,0 - 680 027,0 = 179 974,0 грн). Отже, сума компенсації, яку повинна сплатити співвласник ОСОБА_1 співвласнику ОСОБА_3 становить 179 974, 0 грн. Частки співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у праві власності на житловий будинок є рівними - по 1/2. Відповідно до висновку № 409/19 у відповідності до ч.4 ст. 120 ЗК України на ідеальні частки співвласників 1/2 припадає наступний розмір площі земельної ділянки кадастровий номер 466666610136900:06:007:0096 по АДРЕСА_1 : розрахунок: 0,0399 : 2 = 0,01995 га. (199,5 кв.м.). Експертом запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки кадастровий номер 466666610136900:06:007:0096 по АДРЕСА_1 між співвласниками, який відповідає вимогам ДБН Б.2.2-12-2018 «Планування і забудова територій» та відповідає порядку користування, який історично склався між співвласниками.
Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що враховуючи зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, та встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
5 листопада 2019 ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 , у якому, з врахування заяви про збільшення позовних вимог, - просила:
       1. виділити у власність в натурі як окремий об`єкт нерухомості:
- ОСОБА_3 частину земельної ділянки, кадастровий номер 4610136900:06:007:0096, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме земельну ділянку, загальною площею 217,6 кв. м., що відповідає першому варіанту поділу, який запропонований у висновку експерта №424/20 від 03.03.2020р. та відповідає порядку користування, який історично склався між співвласниками, а також приміщення житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, а саме: у підвалі: І - коридор площею 2,2 кв. м; ІІ - підвал площею 9,6 кв. м., на першому поверсі: 2-1 - кухня площею 7,9 кв. м.; 2-2 - житлова кімната площею 18,2 кв. м.; 2-3 - вбиральня площею 0,9 кв. м.; 2-4 - комірка площею 2,0 кв. м., гараж «Б», сарай «Д», ворота з хвірткою «№1», частину огорожі «№2», частину огорожі «№4», горище над приміщенням, виділеним їй на першому поверсі; 
- ОСОБА_1 частину земельної ділянки, кадастровий номер 4610136900:06:007:0096, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме земельну ділянку, загальною площею 181,4 кв. м., що відповідає першому варіанту поділу, який запропонований у висновку експерта №424/20 від 03.03.2020р. та відповідає порядку користування, який історично склався між співвласниками, а також приміщення житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, а саме: у підвалі: ІІІ - підвал площею 9,6 кв.м.; ІV - коридор площею 2,2 кв.м, на першому поверсі: І - комірку площею 2,3 кв.м.; 1-5 - житлову кімнату площею 10,2 кв.м.; 1-6 - житлову кімнату площею 18,7 кв.м., в прибудові «а-1» приміщення: 1-2 - кухню площею 6,1 кв.м.; 1-3 - коридор площею 3,9 кв.м.; 1-4 - санвузол площею 2,4 кв.м., тамбур 1-1 площею 3,0 кв.м., гараж «В», хвіртку «№3», ворота «№5», хвіртку «№6», частину огорожі «№2», частину огорожі «№4», горище над приміщенням виділеним їй на першому поверсі;
- залишити у спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 колодязь "К".
2. встановити право сервітуту для ОСОБА_3 на частину земельної ділянки S1, що буде виділено ОСОБА_1 , а саме на ділянку S3, площею 0,5 кв. м. для проходу до колодязя «К», а також на ділянку S4, площею 0,8 кв. м. для проведення ремонту прибудови.
3. стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОПП НОМЕР_2 ) грошову компенсацію в сумі 139474,0 грн. за перевищення ідеальної частки житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОПП НОМЕР_2 ) понесені позивачем судові витрати.
В підтвердження своїх позовних вимог вказувала на те, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням добровільно поділити/виділити частину у житловому будинку АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності сторін та земельну ділянку площею 0,0399 га, кадастровий номер 4610136900:06:007:0096, яка перебуває у спільній сумісній власності і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проте остання не погоджувалася, згоди на поділ/виділ не давала.Вказує, що сторони здійснили перебудову будинку, зробили окремі входи, фактично створили окремі квартири - окремі ізольовані приміщення, які мають окремі прилади обліку енергозабезпечення, водопостачання та газопостачання. Покликається на те, що фактично користується такими приміщеннями: підвалом: коридор (I) - 2.2 м2, підвал (II) - 9.6 м2; 1-й поверх: кухня (2-1) - 7,9 м2, - житлова кімната (2-2) - 18,2 м2, - вбиральня (2-3) - 0,9 м2, - комірка (2-4) - 2,0 м2 . Всього по кв. 2 - 29,0 м2. рім зазначеного, позивач користується Б-гараж, Д-сарай. Відповідачка ж фактично користується: підвал: коридор (III) - 2.2 м2, підвал (IV) - 9.6 м2; 1-й поверх: комірка (I) -2,3м2, тамбур (1-1) - 3,0м2, кухня (1-2)- 6,1м2, коридор (1-3) - 3,9м2, санвузол (1-4)- 2.4м2, житлова кімната (1-5)-10,2 м2, житлова кімната (1-6)- 18,7м2. Всього по кв.1 - 46,6 м2, а також гаражем (В).Для підтвердження технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна та поділу земельної ділянки за її заявою була проведена судова інженерно-технічна експертиза, висновок якої за № 424/20 долучено до матеріалів справи.
Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.  Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.  Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.  Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.  У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).
Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21 травня 2021 року у справі № 592/6413/18.
Однак, пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.
       Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 521/16974/17.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21333135 від 19.12.2008 р. та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2008р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори за р.№3179 позивачці на праві приватної спільної часткової власності належить1/2 частка будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору купівлі-продажу частини будинку від 24.04.1975, посвідченого нотаріусом Восьмої Львівської державної нотаріальної контори за р. №2-2519 відповідачці на праві приватної спільної часткової власності належить частка будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 05.12.2013р. №14053363, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.12.2013р. №14053649, сторонам на праві приватної спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0399 га, кадастровий номер 4610136900:06:007:0096, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).
Також, як вбачається із матеріалів справи, будинок АДРЕСА_1 на час набуття його сторонами у часткову власність складався з двох житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 103,3 м2, житловою площею 36,9 м2.
Також, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №184861091 від 16.10.2019р. до будинку відносяться самовільно побудовані: тамбур (а1), прибудову (а2-1), гараж (Б), гараж (В).
Відповідно до акту біжучих змін від 28.05.2019р. інженером ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» було проведено обстеження в натурі будинку АДРЕСА_1 та встановлено наступні зміни: внаслідок переобмірів змінилася загальна площа на 99,2 м2 та житлова площа на 47,1 м2 (три житлові кімнати та дві кухні), знесено сарай (Е), вбиральню (Г) та прибудову (а2-1). Гараж (Б) та (В), сарай (Д), прибудова (а1-1), що є самовільним будівництвом залишилися, крім цього житлова кімната 1-5, площею 10,2 самовільно переобладнана з кухні.
За змістом частини першої статті 376 ЦК України, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.
Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.
Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.
Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).
У розумінні частини першої статті 376 ЦК України, самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.
Частина перша статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції).
Правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.
Отже, не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.
Так, матеріали справи не містять даних про те, що на вказані самочинно збудовані об`єкти було зареєстровано право власності у встановленому законом порядку.
Тобто, фактично правовстановлюючих документів у сторін на будинок із збільшеною площею та новими господарськими будівлями, - не існує. Отже, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, варіант розподілу якого надано експертом у проведеному висновку експертизи, фактично де юре не існує.
Зважаючи на вказане, будинковолодіння на АДРЕСА_1 не підлягає поділу (виділу) відповідно до варіантів, які визначені експертом і відповідно до яких просила здійснити виділ позивачка із включеними самовільними прибудовами, реконструкціями та новоствореними самовільно господарськими будівлями, оскільки до його складу входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовної вимоги про поділ будинку, не підлягає задоволенню й вимога позивача про поділ земельної ділянки, яка є похідною від вирішення питання поділу будинку, а також не може бути врахований, як доказ, наявний у справі висновок експерта. 
Суд першої інстанції наведених вище норм матеріального права та обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, не врахував, що призвело до помилкових висновків суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачки про поділ будинку та земельної ділянки, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
       Рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2021 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 , про виділення в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній власності - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2023 року. 

Головуючий:                                                                                                Я.А. Левик

Судді:                                                                         Н.П. Крайник

                                                                                 М.М. Шандра