ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 р.	Справа № 552/3736/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 03.07.2023 р. (постановлену суддею  Яковенко Н.Л.)  по справі № 552/3736/23 за позовом            ОСОБА_1  до           Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції                   про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, в якому просила: скасувати  постанову  про накладення  адміністративного стягнення по справі  про адміністративне   правопорушення у сфері  забезпечення  безпеки дорожнього  руху зафіксованого  не в автоматичному режимі  серії БАБ № 746563 від 26.08.2022  р. про накладення на   ОСОБА_2  адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в подальшому – КУпАП); справу закрити на підставі п. 9  ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави  від 03.07.2023 р. відмовлено у відкритті  провадження  по вказаній справі, оскільки   позов  не належить   розглядати  за правилами  адміністративного судочинства.
Позивач,  не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави  від 03.07.2023 р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме:           Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність  висновків суду обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не враховано, що   позивачка, відповідно до  закону  прийняла  спадщину та їй перейшли  від покійного чоловіка  всі  його права  та обов`язки, то вона є  правонаступником  померлого чоловіка ОСОБА_2  з  якого стягується штраф, накладений постановою серії БАБ № 746563 від 26.08.2022  р.
У судове засідання учасники справи своїх представників не направили, про дату. час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. 
Згідно із ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не  підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у  відкритті  провадження по вказаній справі, суд першої інстанції  виходив з того, що   заявлені ОСОБА_1 вимоги не є вимогами особи, яка вчинила адміністративне правопорушення у справі про накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з чим не піддають розгляду в порядку, який передбачений   Кодексом адміністративного судочинства України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно із ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що  з адміністративним позовом може звернутися особа,  якщо рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені саме  її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Судовим розглядом встановлено, що  постановою про накладення  адміністративного стягнення по справі  про адміністративне  стягнення  по  справі  про адміністративне   правопорушення у сфері  забезпечення  безпеки дорожнього  руху зафіксованого  не в автоматичному режимі  серії БАБ № 746563 від 26.08.2022  р. накладено на   ОСОБА_2  адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Згідно із свідоцтвом про  смерть серії НОМЕР_1 ,   ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Як вбачається зі змісту  позовної заяви, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом, зазначає, що є спадкоємицею ОСОБА_2 , а чинним законодавством не передбачена  можливість оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності спадкоємцем особи, яку  безпосередньо притягнуто  до адміністративної відповідальності. 
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі       Руїс Торіха проти Іспанії  (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної  інстанції  вважає, що ключові аргументи апеляційної  скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави  від 03.07.2023 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 2, 5,  243,  308,  316,  322,  325,  326,  328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -   
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 03.07.2023 р. по справі № 552/3736/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич