ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2023 року 
м. Київ
cправа №  916/2372/20(509/1385/19) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:
скаржника - адвокат Поплавська О.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк"  
на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду 
від 11.05.2023
та на рішення Господарського суду Одеської області
від 07.10.2021
у справі № 916/2372/20(509/1385/19)
за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк"  
до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення  
в межах справи № 916/2372/20
про неплатоспроможність ОСОБА_1 

ВСТАНОВИВ:
1. 21.03.2019 АТ "Державний ощадний банк України" звернулось в Овідіопольський районний суд Одеської області з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.
2. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.03.2019 по справі №509/1385/19 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.
3. 16.04.2019 позивачем АТ "Державний ощадний банк України" надано до суду уточнену позовну заяву, а також клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем.
4. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.04.2019 клопотання представника позивача Туфекчі І.Д. - задоволено, замінено неналежних відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на належних відповідачів - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) по цивільній справі № 509/1385/19.
5. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2020, серед іншого, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), введено процедуру реструктуризації боргів боржника, призначено керуючим реструктуризацією ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Шалашного Леоніда Олександровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1457 від 12.07.2013).
6. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.12.2020 у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лук`ян С.Г про закриття провадження у справі відмовлено, матеріали цивільної справи № 509/1385/19 за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, передано у порядку статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства до Господарського суду Одеської області, в провадженні якого перебуває справа № 916/2372/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .                         
7. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.04.2021 прийнято справу № 509/1385/19 до свого провадження за правилами загального позовного провадження з викликом сторін в межах справи № 916/2372/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 та присвоєно справі № 916/2372/20(509/1385/19).
8. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.10.2021, окрім іншого, в задоволенні клопотання АТ "Державний ощадний банк України" про закриття провадження у справі - відмовлено; в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Шалашного Л.О. про надання дозволу на залучення спеціаліста БТІ - відмовлено; клопотання боржника ОСОБА_1 від 05.08.2021 задоволено, в затвердженні плану реструктуризації боргів боржника - відмовлено; встановлено щомісячну мінімальну суму у розмірі половини мінімальної заробітної плати, встановленої Кабінетом Міністрів України на день ухвалення рішення -          3000 грн (кожного 7 числа відповідного місяця, або наступного за вихідними або святковими днями з дня прийняття цієї ухвали) до моменту повного погашення реструктуризованого зобов`язання перед          АТ "Державний ощадний банк України" в сумі 882 427,47 грн, повноваження керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Шалашного Л.О. - припинено.
9. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 задоволено апеляційну скаргу АТ "Ощадбанк", ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.10.2021 скасовано, провадження у справі № 916/2372/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 закрито. 
10. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.09.2023, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 у справі № 916/2372/20 залишено без змін.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
11. Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.10.2021 у задоволенні позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - відмовлено.

12. Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

13. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 апеляційну скаргу залишено без задоволення. Змінено мотивувальну частину рішення суду першої інстанції із урахуванням мотивів, викладених у цій постанові. Резолютивну частину рішення суду першої інстанції - залишено без змін.

Рух касаційної скарги
14. 05.06.2023 Акціонерне товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк"  звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою ВИХ.№ 55/5.6-03/23523/2023 від 05.06.2023 на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 та на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2021 у справі № 916/2372/20(509/1385/19).

15. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" у справі № 916/2372/20(509/1385/19) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Васьковського О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2023.

16. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 24.07.2023 № 29.2-02/1808, у зв`язку з відпусткою судді Васьковського О. В, Погребняка В. Я. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/2372/20(509/1385/19).

17. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційних скарг Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" у справі № 916/2372/20(509/1385/19) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Огородніка К.М., судді - Банаська О.О., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023.

18. Ухвалою Верховного Суду від 26.07.2023 у складі колегії суддів Білоуса В.В. - головуючого, Банаська О.О., Огородніка К. М. відкрито касаційне провадження у справі № 916/2372/20(509/1385/19) за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" ВИХ.№ 55/5.6-03/23523/2023 від 05.06.2023 на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 та на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2021, призначено вказану касаційну скаргу до розгляду на 19.09.2023 о 10:45 год.

19. Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 12.09.2023 № 29.2-02/2620 у зв`язку із обранням Рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.08.2023 №12 судді Банаська О.О. до Великої Палати Верховного Суду відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/2372/20(509/1385/19).

20. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2023, справу № 916/2372/20(509/1385/19) за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" ВИХ.№ 55/5.6-03/23523/2023 від 05.06.2023 на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 та на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2021 розподілено колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.

21. Ухвалою Верховного Суду від 12.09.2023, зокрема, прийнято касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" ВИХ.№ 55/5.6-03/23523/2023 від 05.06.2023 на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 та на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2021 у справі № 916/2372/20(509/1385/19), колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М. до свого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими аргументами особи, яка подала касаційну скаргу.
22. Не погоджуючись з ухваленою постановою, Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" подано касаційну скаргу в якій останнє просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

23. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

23.1 Судами попередніх інстанцій не враховано, що 07.06.2014 набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", отже у зв`язку з дією в період з 07.06.2014 по 23.09.2021 мораторію було зупинено перебіг позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо він виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, а відтак, позовна давність скаржником не пропущена. При цьому, судами не враховано правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 592/10781/20.

23.2 Судом апеляційної інстанції не враховано наявність дій позичальника, що свідчать про визнання боргу та підтверджуються доказами доданими до позовної заяви, а саме розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, які містять інформацію про добровільне зарахування коштів позичальником, останньою датою якого є 14.03.2016. Вказаний платіж перериває строки позовної давності та поновлює строк звернення Банку з позовною заявою, який продовжено до 15.03.2019. Банк звернувся із позовною заявою 12.03.2019, тобто в межах строку позовної давності встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України. При цьому, судами не враховано правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 179/1447/20, від 18.01.2023 у справі № 522/10356/16-ц, від 01.02.2023 у справі № 202/7130/20.

24. Представник скаржника в судовому засіданні 19.09.2023 підтримала касаційну скаргу з підстав викладених у ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
25. Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду
26. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника скаржника, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

27. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

28. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

29. Ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції виходив з того, що станом на 07.10.2021 діє мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом якого звернення стягнення на предмет іпотеки заборонено, а також питання погашення заборгованості відповідачем ОСОБА_1 за іпотечним договором перед АТ "Державний ощадний банк України" вирішено в межах справи про неплатоспроможність, що зумовлює відмову в задоволенні позову.

30. Ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

30.1 Судами апеляційної та касаційної інстанції було зроблено висновок про те, що Господарський суду Одеської області дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ "Державний ощадний банк України" про закриття провадження у справі № 916/2372/20, провадження у такій справі мало бути закрито ще 07.10.2022 під час розгляду цієї заяви. 

30.2 Таким чином, на момент винесення оскаржуваного рішення по справі № 916/2372/20 (509/1385/19) провадження у справі про неплатоспроможність № 916/2372/20 мало бути закритим та відповідно був би відсутній мораторій, протягом якого звернення стягнення на предмет іпотеки заборонено. 

30.3 З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову у позові у зв`язку з наявністю мораторію, протягом якого звернення стягнення на предмет іпотеки заборонено.

30.4 Звернення банку з позовом з вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

30.5 Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.

30.6 Разом з тим, як встановлено судом, АТ "Державний ощадний банк України" скористався своїм правом вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту та нарахованих відсотків за кредитним договором, та таким чином змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів та порядку сплати процентів за користування кредитними коштами, тобто настав строк виконання договору у повному обсязі.

30.7 З вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся у лютому 2015 (пред`явивши позов до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором), тому саме з цього часу настав строк виконання зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі та саме з цього часу позивач мав право накласти стягнення на предмет іпотеки. 

30.8 З огляду на встановлені обставини, враховуючи настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором та відповідно невиконання таких зобов`язань з боку ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги АТ "Державний ощадний банк України" про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованим.

30.9 В той же час, відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності.

30.10 Оскільки з позовом про стягнення заборгованості кредитор звернувся у лютому 2015, то строк на звернення АТ "Державний ощадний банк України" до суду з цим позовом сплив у лютому 2018. Банк пред`явив позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в березні 2019, тобто з пропуском установленої законом трирічної позовної давності.

31. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає передчасними вказані висновки суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

32. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

33. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

34. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

35. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

36. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
37. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

38. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

39. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

40. Згідно частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

41. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

42. Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

43. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

44. Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

45. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

46. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

47. Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

48. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України "Про іпотеку"). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України).

49. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

50. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18) зазначено, що стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

51. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи є порушеним право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

52. Подібні за змістом висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18) та від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс18).

53. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

54. Згідно з частинами першою, третьою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

55. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, які підтверджують факт такого переривання.

56. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

57. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

58. Колегія суддів зазначає про те, що скаржником до позовної заяви додано розрахунок заборгованості в якому зазначено, зокрема, про здійснення позичальником часткових періодичних оплат за кредитом.

59. У своїй касаційній скарзі скаржник також зазначає про те, що останньою датою зарахування таких оплат є 14.03.2016.

60. Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

61. Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

62. Згідно частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

63. Згідно статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

64. Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

65. Метою апеляційного перегляду справи є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи повторно. Близька за змістом правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 904/3526/20, від 09.02.2022 у справі № 17/169-07.

66. Отже, користуючись правами суду першої інстанції, в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом, суд апеляційної інстанції, з метою здійснення апеляційного перегляду та дотримання принципів справедливості та балансу інтересів, має дослідити всі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності з наданням їм належної правової оцінки.

67. Всупереч наведеному, судом апеляційної інстанції не надано оцінку вказаному розрахунку заборгованості та не досліджено обставини щодо можливого переривання строку позовної давності у зв`язку із здійсненням позичальником часткових періодичних оплат за кредитом, а тому передчасним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що позов пред`явлений Банком у березні 2019 є таким, що пред`явлено з пропуском установленої законом трирічної позовної давності.

68. Окрім того, всупереч наведеному, дійшовши висновку про те, що позивач звернувся із цим позовом до суду з пропуском установленої законом трирічної позовної давності, суд апеляційної інстанції також не надав оцінку аргументам скаржника викладеним у відповіді на відзив (том 1 а.с. 112 - 114) про зупинення перебігу строку позовної давності на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Цивільного кодексу України, у зв`язку із набуттям 07.06.2014 чинності Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

69. Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

70. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

71. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

72. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанцій таким вимогам закону не відповідає.

73. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

74. Вказані вимоги судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не були дотримані.                    

75. З огляду на викладене, аргументи касаційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час касаційного провадження.

76. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

77. Згідно частини четвертої статті 310 Господарського процесуального кодексу України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

78. З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що Суд дійшов висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права - статей 86, 269 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги та про необхідність скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до Південно-Західного апеляційного господарського суду.

79. При новому розгляді суду необхідно належним чином надати оцінку доказам у справі, в тому рахунку розрахунку заборгованості який додано до позовної заяви, дослідити обставини щодо можливого переривання строку позовної давності у зв`язку із здійсненням позичальником часткових періодичних оплат за кредитом, повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, надати належну оцінку зібраним у справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, з урахуванням зауважень викладених в цій постанові, постановити законне та обґрунтоване рішення.

80. Окрім того, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зазначити про те, що згідно частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
81. З огляду на викладене, у випадку встановлення судом обставин здійснення позичальником часткових періодичних оплат за кредитом, які б могли кваліфікуватися як обставини, що свідчать переривання строку позовної давності, суду необхідно також встановити наявність/відсутність волі позичальника на здійснення таких оплат, в контексті обставин їх здійснення, а саме чи такі оплати здійснювалися з огляду на свідоме волевиявлення позичальника, або ж в порядку примусового виконання судового рішення.

82. Також, при новому розгляді суду необхідно належним чином дослідити обставини щодо можливості застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", врахувавши при цьому правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 910/11257/20, від 01.02.2023 у справі № 592/10781/20.

83. Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що постанова Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 у справі № 916/2372/20(509/1385/19) підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, то розподіл судових витрат, відповідно до    статті 129 Господарського процесуального кодексу України    судом не здійснюється.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" ВИХ.№ 55/5.6-03/23523/2023 від 05.06.2023 на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 та на рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2021 у справі № 916/2372/20(509/1385/19) задовольнити частково.
2. Постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 у справі № 916/2372/20(509/1385/19) скасувати.
3. Справу № 916/2372/20(509/1385/19) направити на новий розгляд до Південно-Західного апеляційного господарського суду.  

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 В. В. Білоус

Судді                                                                                             О. В. Васьковський

                                                                                                        К. М. Огороднік