УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 
Справа №295/4154/23 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д.В. 
Категорія 114 Доповідач Борисюк Р. М. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року 
       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,
з участю секретаря 
судового засідання         Гарбузюк Ю.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі  цивільну справу №295/4154/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  - адвоката Савіцької Анни Олегівни на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з даною заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) заявниці за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 0,5 км до її місця проживання.
В обґрунтування вимог зазначала, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , з якою зареєстровані та проживають за вищевказаною адресою. Остання постійно та систематично вчиняє насильство психологічного характеру, фізичне насильство. 09.06.2022 інспектором СПДН ВП Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Фесик Л.В. було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника у зв`язку з вчиненням ОСОБА_2 домашнього насильства відносно неї, яким ОСОБА_2 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Постановою від 18.07.2022 у справі №295/5442/22 ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, внаслідок вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно неї, зокрема, образи брутальною лайкою та погроз. У подальшому ОСОБА_2 неодноразово та систематично здійснювався тиск, домашнє насильство психологічного характеру відносно неї. Так, 22.03.2023 в черговий раз було вчинено домашнє насильство, що полягало в умисних діях, котрі виражалися у погрозах, образах тощо. За фактом цього, з урахуванням існування безпосередньої загрози життю та здоров`ю постраждалої особи, уповноваженими органами було винесено терміновий заборонний припис серії АА №160852 стосовно кривдника ОСОБА_2 з вимогами: заборони на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи; заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис було винесено строком на 10 діб, а також було складено протокол про адміністративне правопорушення. Внаслідок систематичних образ, погроз, принижень, залякувань, психологічного насильства вона знаходиться у постійному стресі, безпорадному стані, хвилюється та відчуває велику вірогідність продовження вчинення домашнього насильства з боку кривдника ОСОБА_2 та боїться перебувати вдома.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13 квітня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - адвокат Савіцька А.О. посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи та порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, просить таке рішення скасувати та ухвалити нове по суті заяви.
Зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, кривдниця ОСОБА_2 продовжила вчинення насильницьких дій стосовно своєї матері, внаслідок чого було винесено терміновий заборонний припис, який разом з протоколом про адміністративне правопорушення, а також копію відповіді на адвокатський запит з копіями електронних карток було надано в судовому засіданні разом із заявою про долучення до матеріалів справи.
Внаслідок постійних та систематичних образ, погроз, принижень, залякувань, психологічного насильства заявниця знаходиться у постійному стресі, безпорадному стані, хвилюється та відчуває велику вірогідність продовження вчинення домашнього насильства з боку кривдника ОСОБА_2 та боїться перебувати вдома.
В даному випадку в якості доказів щодо систематичності здійснення домашнього насильства подавались терміновий заборонний припис, постанова якою ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП; термінові заборонні приписи; протоколи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 за вчинення домашнього насильства стосовно матері ОСОБА_1 та ін.
Також в ході судового розгляду були допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили неодноразовість насильницьких дій фізичного та психологічного характеру. 
Крім того, в судовому рішенні вказується, що «Постановою Богунського районного м. Житомира від 18.07.2022 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. 
Зазначає, що дана постанова мала бути взята до уваги, оскільки в ній чітко визначалось про доведення вини особи і особа була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і саме це мало мати вирішальне значення. У свою чергу суд протлумачив зміст даної постанови на користь ОСОБА_2 тільки тому, що до неї було застосоване усне зауваження, а не захід стягнення.
Крім того, суд взяв до уваги та при прийнятті рішення врахував постанову від 30.03.2023, якою закрите провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, не зважаючи на те, що вона оскаржена в апеляційному порядку і станом на 07.06.2023 не набрала законної сили.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Савіцька А.О. підтримала апеляційну скаргу, надала пояснення, які відповідають її доводам і просила скаргу задовольнити.
ОСОБА_2 та її представник адвокат Ткачук Т.А. апеляційну скаргу не визнали, рішення суду першої інстанції вважають законним і обґрунтованим, яке скасуванню не підлягає.
Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у її відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмовляючи у видачі обмежувального припису місцевий суд мотивував своє рішення тим, що  ОСОБА_1 не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у розумінні Закону, їх системності, а судом не встановлено ризиків настання насильства у майбутньому.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками мотивуючи таким.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Частина 2 ст. 27 Конституції України закріплює, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У статті 5 ЦПК України вказано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», положеннями якого заявник обґрунтовує свої вимоги, та норми статей 350-1 - 350-8 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, які визначають підстави для видачі обмежувального припису, набрали чинність 07 січня 2018 року.
Розділ IV глави 13 ЦПК України визначає порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно із ч.ч.2, 3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,  обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").
Поряд з цим, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.
Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.
З матеріалів справи встановлено, що 09.06.2022 інспектором СПДН ВП Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Фесик Л.В. винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №269353 у зв`язку із скоєнням ОСОБА_2 домашнього насильства. Зі змісту припису вбачається, що 08.06.2022 о 09 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство відносно матері ОСОБА_1 . Терміновим заборонним приписом встановлені наступні заходи: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 3 діб з 09.06.2022 року до 12.06.2022 року (а.с. 6).
Інспектором взводу №2 роти №3 БУПП в Житомирській області ДПП Ковальським Є.Р. 22.03.2023 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №160852 у зв`язку із скоєнням ОСОБА_2 домашнього насильства. Зі змісту припису вбачається, що 22.03.2023 о 10 год. 00 хв. ОСОБА_2 за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 вчинила відносно своєї матері ОСОБА_1 домашнє насильство. Терміновим заборонним приписом встановлені наступні заходи: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 22.03.2023 року до 01.04.2023 року (а.с. 7).
Інспектором взводу №1 роти ТОР УПП в Житомирській області ДПП Вергелюк О.О. 12.04.2023 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №160816 у зв`язку із скоєнням ОСОБА_2 домашнього насильства. Зі змісту припису вбачається, що ОСОБА_2 виражалася в сторону потерпілої словами брутальної лайки, штовхала потерпілу, виганяючи з кімнати та виганяла з квартири. Терміновим заборонним приписом встановлені наступні заходи: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 7 діб з 12.04.2023 до 19.04.2023.
Інспектором взводу №1 роти №2 БУПП в Житомирській області ДПП Божок В.С. 13.04.2023 відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за змістом якого 13.04.2023 близько 09 год. 40 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не виконала терміновий заборонний припис від 12.04.2023, а саме зобов`язання залишити місце проживання потерпілої особи, заборону на вхід та перебування в місці проживання потерпілої особи, заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
Згідно повідомлення Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Житомирській області від 23.03.2023 за автоматизованими обліками інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» у період з 22.03.2023 по 23.03.2023 за повідомленнями ОСОБА_3 на спецлінію «102» ГУНП працівниками відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП зареєстровано три повідомлення про вчинення домашнього насильства його сестрою стосовно їх матері (ЄО Житомирського РУП ГУНП від 22.03.2023 №№10498, 10543, 10564) ( а.с. 9).
Вказані виклики за зверненнями, зареєстрованими в ЄО за №10498, №10564 від 22.03.2023, списано в порядку вимог Закону України «Про звернення громадян» за спрощеною системою прийняття рішень, а виклик за зверненням, зареєстрованим в ЄО за №10543 від 22.03.2023 року, обслуговував екіпаж УПП в Житомирській області, яким було складено протокол відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується листом Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 04.04.2023 (а.с. 8, 10).
Як пояснила в апеляційному суді ОСОБА_2 на протязі тривалого часу між нею з однієї сторони та матір`ю ОСОБА_1 і братом ОСОБА_3 з другої сторони склалися неприязні стосунки. Під любим приводом ОСОБА_1 по місцю їх спільного проживання у квартирі АДРЕСА_1 влаштовує конфліктні ситуації. Після чого, її брат ОСОБА_3 , який є співробітником поліції, діючи від імені матері, здійснює повідомлення у поліцію про домашнє насильство з її боку. Тому така кількість складних протоколів і приписів. Причиною такої ситуації є те, що квартира, в якій вона мешкає з малолітньою дитиною та матір`ю ОСОБА_1 є неприватизованою. Згоду на приватизацію ОСОБА_1 не надає, оскільки вважає, що вона є єдиним власником квартири після смерті чоловіка ОСОБА_5 (батько заінтересованої особи). Матір будь-якими методами намагається виселити її та неповнолітню доньку із займаного житла. 
При розгляді даної категорії справ, суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків (родичів) у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з родичів. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, від 12 січня 2022 року в справі № 752/9731/21.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Наведені заявницею обставини не містять ознак фізичного чи психологічного насильства в розумінні Закону та не знайшли свого підтвердження як при розгляді справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що між заявником та заінтересованою особою існують спірні правовідносини, які пов`язані із житловими питаннями, що супроводжуються тривалим конфліктом між ними.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Отже, за встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до заінтересованої особи обмежувального припису та щодо існування ризиків застосування до заявника домашнього насильства в майбутньому, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Савіцької Анни Олегівни залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 квітня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                Судді

Повний текст постанови складений: 02 серпня 2023 року.