У Х В А Л А        
18 липня 2023 року
м. Київ
справа № 199/5940/20
провадження № 61-9804ск23 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУ НП в Дніпропетровській області), Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року, яке залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, позов задоволено частково. Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У липні 2022 року ГУ НП в Дніпропетровській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 року.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішено, оскільки заявник не виконав вимоги пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме: не додав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення позивача до суду) встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.
Позивач звернулася з позовом про відшкодування моральної шкоди у 2020 році.
Розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру визначається зазначенням ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Судові рішення оскаржуються в частині задоволених позовних вимог у розмірі 100 000,00 грн. Ставка судового збору за вимогу майнового характеру становить 1 000,00 грн (1 відсоток ціни позову за вимогою майнового характеру, але не менше 840,80 грн). Тому розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 2 000,00 грн (1 000,00 грн ?200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.
Отже, заявнику необхідно надати докази сплати судового збору у розмірі 2 000,00 грн або надати документи, що підтверджують підстави для звільнення/зменшення/ розстрочення/ відстрочення сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги за умови подання відповідної заяви.
Заявник не виконав у повному обсязі вимоги пункту п`ятого частини другої статті 392 ЦПК України стосовно зазначення підстав касаційного оскарження.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Згідно з частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Касаційна скарга заявника не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Заявик зазначає, що підставою касаційного оскарження судових рішень, є: суди попередніх інстанції не застосували правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами) «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої сформував Верховний Суд, дату ухвалення відповідного судового рішення та номер справи, навести такий висновок і в чому полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій правозастосовчій практиці.
Постанова Пленуму Верховного Суду України, на яку посилається ГУ НП в Дніпропетровській області у касаційній скарзі, не є постановою Верховного Суду, постанови Пленуму Верховного Суду України мають рекомендаційний характер. Посилання у касаційній скарзі на постанову Пленуму Верховного Суду України не є підставою для відкриття касаційного провадження згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на вказане відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України ГУ НП в Дніпропетровській області необхідно подати нову редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та копії нової редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.  
Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.
З 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, необхідно підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва. Наявність або відсутність у ЄДР даних про працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок цієї юридичної особи підтвердити повноваження такого працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20, провадження № 14-105цс21).
На підтвердження повноважень особи, яка підписала та подала касаційну скаргу ГУ НП в Дніпропетровській області, до касаційної скарги додано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Із наданих документів неможливо встановити право   ОСОБА_2 на підписання касаційної скарги, оскільки не надано доказів на підтвердження займаної ним посади та обсягу повноважень, зокрема посадової інструкції, наказу про призначення на посаду.
Отже, заявник має надати до Верховного Суду докази на підтвердження повноважень ОСОБА_2 на підписання касаційної скарги у справі № 199/5940/20.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393, 394 ЦПК України
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                 А. С. Олійник