КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

єдиний унікальний номер справи: №753/2531/22
номер провадження №22-ц/824/6408/2023
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
11 липня 2023 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                      судді - доповідача                       Білич І.М.
                      суддів                                            Мостова Г.І., Слюсар Т.А.
                     секретаря                                       Рагушіній І.В.
                     за участі: представника позивача - ОСОБА_1 
                                                                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Дарницького районного суду міста Києва Цимбал І.К.,
у цивільній справі №753/2531/22 за позовом   ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,- 
 
в с т а н о в и л а:
 
У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 за результатами розгляду якого просила стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, у розмірі частини від усіх видів доходу щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою 23 річного віку.
В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом дитинства та юності, донька перебувала на утриманні позивача. Єлизавета навчається у Комунальному закладі вищої освіти Київської обласної ради «Академія мистецтв». Періодом її навчання є з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року, сукупна вартість навчання становить 80 000 грн. Відповідач є офіційно працевлаштований, проте наразі жодної підтримки доньці, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, не надає, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
 
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року позовні вимоги  ОСОБА_6 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини з усіх видів заробітку/доходу щомісячно, починаючи з 08 лютого 2022 року та до закінчення нею навчання але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду відмовлено.
Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення суду змінити, стягнувши з нього на користь доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з 01 жовтня 2022 року щомісячно до припинення навчання у Комунальному закладі вищої освіти Київської обласної ради «Академія мистецтв», а саме до 30 червня 2023 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що доводи позивача щодо ненадання ним матеріальної допомоги є безпідставними та спростовуються наявними у матеріалах справи квитанціями. Вказуючи, що на його утриманні знаходиться батько ОСОБА_7 , який є пенсіонером. Жодного рухомого чи нерухомого майна на праві власності скаржник не має. Крім того, обов`язок по утриманню доньки слід покладати на обох батьків. Оскільки донька сторін є повнолітньою, то має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами, а відтак, стягнення аліментів слід проводити безпосередньо на користь доньки. Оскаржуване рішення суду не містить точної дати закінчення донькою навчання, а відтак, не можливо встановити яка подія настане раніше, 23 річчя доньки чи закінчення навчання. 
 
18 квітня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Зазначаючи, що скаржником не надано до суду доказів на підтвердження надання ним матеріальної допомоги своєму батьку. Також не надано інформації про те, що заявлений розмір аліментів є для нього обтяжливим або надмірним, як і не надано інформації про розмір власних доходів.
  
У судовому засіданні представник позивача заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.
Скаржник до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку. 
До початку розгляду справи від представника скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із терміновим вибуттям представника скаржника у відрядження до міста Харків.
Дослідивши вищевказане клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, оскільки доказів на підтвердження вищевказаних обставин, представником скаржника до суду надано не було.
Крім того, Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У матеріалах справи наявна достатня кількість доказів для правильного вирішення даної справи, крім того, правова позиція скаржника викладена у поданій ним апеляційній скарзі.  
Також, колегія суддів враховує, що дана справа перебуває у провадженні Київського апеляційного суду з березня 2023 року.
Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, ураховуючи обмежені строку перегляду судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання представника скаржника про відкладення розгляду справи.
            Колегія суддів вважала за можливе розглянути  справу за відсутності  осіб що не з`явилися в силу вимог ст. 372 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що донька сторін є повнолітньою та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.
 
Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, виходячи з наступного.
 
Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (т. І а.с. 07).
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20 березня 2019 року та довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 23 липня 2019 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 (т. І а.с. 06, 09).
Зі змісту довідки КЗВО КОР «Академія мистецтв імені Павла Чубинського» від 02 лютого 2022 року вбачається, що ОСОБА_4 навчається на 3 курсі спеціалізація «спів» (академічний, народний) на денній формі. Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року (т. І а.с. 08).
Згідно договору № 01/19 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 07 серпня 2019 року, укладеного між  КЗВО КОР «Академія мистецтв імені Павла Чубинського» та ОСОБА_3 для ОСОБА_4 , виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: денна форма навчання; спів (академічний). Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. Загальна вартість освітньої послуги - 80 000 грн. Вартість навчання за рік - 20 000 грн. Вартість навчання за один семестр - 10 000 грн. (т. І а.с. 10-11).
 
Відповідно до ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч. 3 ст.3 Закону України «Про освіту»).
Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
За змістом ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають.
Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та неповнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
 
Отже, стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, а також можливість надання утримання другим із батьків.
 
З матеріалів справи вбачається, що на день звернення до суду з даним позовом, повнолітня донька сторін ОСОБА_4 ,  не досягла 23-річного віку. З 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року навчається у КЗВО КОР «Академія мистецтв імені Павла Чубинського» на денній формі навчання, на платній основі, стипендію не отримувала, у зв`язку з чим є такою, що потребує матеріальної допомоги.
Відповідач є батьком ОСОБА_4 , особою працездатного віку. Жодного доказу про розмір доходу, який отримує відповідач, останнім до суду не надано. Наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої доньки, судом не встановлено. 
Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що на його утриманні перебуває батько ОСОБА_7 , який є пенсіонером, доказів на підтвердження цих обставин до суду не надав. Хоча у відповідності до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Так як, саме відповідач зобов`язаний довести, що в нього є об`єктивні та суб`єктивні поважні причини, через які він не в змозі надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, за відсутності таких доказів, у суду не має підстав вважати, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині.
 
Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах своєї дитини,  незалежно від того, з ким із них вона проживає, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки  у розмірі частини з усіх видів заробітку/доходу щомісячно, починаючи з 08 лютого 2022 року та до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.
Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, є необхідним та достатнім для забезпечення потреб доньки, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
 
Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності посилань позивача на ненадання скаржником матеріальної допомоги доньці, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів визначених судом до стягнення, оскільки саме такий розмір є достатнім для забезпечення її життєдіяльності.
 
Колегія суддів також вважає, що не можуть бути підставою для скасування судового рішення посилання скаржника на відсутність у нього рухомого чи нерухомого майна на праві власності, оскільки зазначене не свідчить про відсутність у останнього можливості надавати доньці матеріальну допомогу у розмірі, визначеному судом.
 
Посилання скаржника на те, що оскільки донька сторін є повнолітньою, то має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами, а відтак, стягнення аліментів слід проводити безпосередньо на користь доньки, є безпідставним, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
У даному випадку, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, саме на свою користь, а тому, суд не вправі виходити за межі заявлених нею позовних вимог та стягувати аліменти безпосередньо на користь доньки.
 
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що оскаржуване рішення суду не містить точної дати закінчення донькою навчання, а відтак, не можливо встановити яка подія настане раніше, 23-х річчя доньки чи закінчення навчання, оскільки аліменти судом стягуються на утримання повнолітньої дитини саме на час навчання, тривалість якого може змінюватись та буде контролюватись в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини є преклюзивним. 
 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування на підставі доводів викладених у апеляційній скарзі немає.
 
Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381-384, 387   ЦПК України, колегія суддів,-
 
            п о с т а н о в и л а:
 
            Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                              
 
Судді: