ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року	Львів	Справа № 300/184/23 пров. № А/857/5617/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,   
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року (головуючий суддя: Микитюк Р.В., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, –

встановив:

ОСОБА_1 , 18.01.2023 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати відмову від 27.12.2022 № 9/1/2690 Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки незаконною;     
- зобов`язати Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки оформити висновок щодо призначення одноразової грошової допомоги. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.11.2022 ОСОБА_1 звернулась до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, із заявою про призначення їй одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки перебувала у шлюбі із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 та незважаючи на те, що на момент смерті шлюб був розірваний, позивачка вдруге заміж не вийшла.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на аналогічні підстави, які викладені в позовній заяві.
Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, 19.07.2023 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.1982 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб про що свідчить свідоцтво про одруження від 15.05.1982 та дублікат такого свідоцтва про шлюб (а. с. 12-13).
За час перебування у шлюбі у них народилось двоє синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с.14-15).
Позивачка, 04.08.2009 зареєструвала розірвання шлюбу з чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 (а. с. 21). 
Після розірвання шлюбу позивачка повторно не одружувалась, про що свідчить нотаріально посвідчена довідка (а. с. 22). 
ОСОБА_2 , 20.01.2010 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , який 27.07.2016 розірвано та згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян на день загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у шлюбі не перебував.
Згідно довідки про безпосередню участь особи в операції об`єднаних сил, для здійснення заходів із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях від 08.12.2021 № 1865, ОСОБА_2 в період з 10.10.2018 по 03.06.2019 брав участь у здійсненні заходів із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях на посаді старшого солдата (а. с. 23).
У відповідності до довідки про безпосередню участь особи в операції об`єднаних сил, для здійснення заходів із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях від 08.12.2021 № 1866, ОСОБА_2 в період з 29.05.2017 по 30.07.2017  та з 15.08.2017 по 24.04.2018 брав участь у здійсненні заходів із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях на посаді старшого солдата (а. с. 24).
Аналогічне підтверджується довідкою про участь особи в операції об`єднаних сил, для здійснення заходів із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях від 22.12.2021 № 1875,  в період з 30.04.2020 по 11.09.2020 (а. с. 25).
Згідно довідки від 07.04.2022 № 187, ОСОБА_2 в період з 07.03.2022 до 15.03.2022 та з 15.03.2022 по 20.03.2023 брав участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на посаді старшого солдата (а. с. 26).
Під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації 20.03.2022 поблизу населеного пункту Бучанського району Київської області військовослужбовець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув. 
Обставини загибелі та причини смерті ОСОБА_2 викладені у наступних військово-облікових документах: 
- витязі з протоколу 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань поранень, контузій травм, каліцтв (а. с. 30);
-  лікарському свідоцтві про смерть № 546 від 04.04.2022 (а. с. 27).
Відповідно до вказаних документів, причиною смерті ОСОБА_2 є «Травма голови, тулуба з ушкодженням головного мозку, легень та серця. Осколкові поранення голови та тулуба». Встановлено, що загибель (травми, які її спричинили) «Так, пов`язані із захистом Батьківщини».
Позивачка, 03.11.2022 звернулась до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , яка надійшла до відповідача 08.11.2022 та зареєстрована за вх. № 4872.
За наслідками розгляду поданої позивачем заяви начальником Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надано відповідь від 16.11.2022 № 9/1/2237, де зазначається, що відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (зі змінами) одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця. Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У представлених Вами документах відсутнє свідоцтво про шлюб з загиблим ОСОБА_2 . Для оформлення висновку щодо призначення одноразової грошової допомоги та направлення документів на комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум для прийняття рішення щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України віл 28.02.2022 № 168. Також зазначив, що позивачці необхідно представити свідоцтво про шлюб із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 або факт перебування на його утриманні (а .с. 8).
Позивачка 09.12.2022 повторно звернулась до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги, яка надійшла на адресу відповідача 21.12.2022 та зареєстрована за вх. № 5685. 
До заяви додано свідоцтво про шлюб із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 , а також у відповідності до вимог ст. 16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей№ нотаріально посвідчене підтвердження (заяву), що позивачка після розірвання шлюбу із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі як в Україні так і поза її межами не перебувала і не перебуває. Крім того, зазначила, що в паспорті відсутня відмітка про реєстрацію іншого шлюбу.
За наслідками розгляду поданої позивачем заяви начальником Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надано відповідь від 27.12.2022 № 9/1/2690. 
Підставою для відмови позивачці у призначені одноразової грошової допомоги стало те, що позивач представила свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 15.05.1982 та серії НОМЕР_3 від 21.10.2006 про реєстрацію шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян 04.08.2009 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Крім того згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян ОСОБА_2 20.01.2010 повторно зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 та 27.07.2016 шлюб було розірвано. Згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 в шлюбі не перебував. Отже, підстав для оформлення висновку щодо призначення одноразової грошової допомоги та направлення документів на комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум для прийняття рішення щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 немає (а. с. 10).
Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено та не подано доказів позивачкою, що: а) ОСОБА_1 та загиблий ОСОБА_2 проживали разом; б) позивачка та загиблий ОСОБА_2 вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки; в) факту перебування на утриманні загиблого ОСОБА_2 .
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі - Закон № 2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (тут і надалі Закон № 2011-XII в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення одноразової допомоги), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві (п.п. 1-3 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII).
Відповідно до ст. 16-1 Закону № 2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Аналіз наведених вище правих норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що для вірного вирішення цього спору, необхідно встановити коло осіб, які вважаються членами сім`ї військовослужбовців та мають право на отримання грошової допомоги у разі загибелі такого військовослужбовця.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 240/5809/18.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачка покликається на те, що хоча на момент смерті ОСОБА_2 , шлюб з позивачкою був розірваний, ОСОБА_2 постійно спілкувався з їхніми синами та онуками, тобто наполягала, що була членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 .
Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі покликання безпідставними огляду на таке.
Так, Закон № 2011-XII, який є спеціальним і підлягає застосуванню до спірних правовідносин, визначення «члена сім`ї» не містить.
Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Отже, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести:
а) факт проживання з загиблим;
б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачкою не подано доказів, які б підтверджували факт проживання з загиблим ОСОБА_2 та наявність із загиблим спільного побуту, взаємних прав і обов`язків.
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оскільки на момент смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), позивачка уже була розлучена з ОСОБА_2 , а тому в розумінні ст. 16-1 Закону № 2011-XII, позивачка не має права на отримання одноразової грошової допомоги, як одна з подружжя, яка не одружилася вдруге. Також, ОСОБА_1 не подано доказів та судом апеляційної інстанції не встановлено, що позивачка перебувала на утриманні в загиблого ОСОБА_2 .
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_1 входить до кола осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації позивачкою не надано.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст.  311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року у справі № 300/184/23 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш