ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" вересня 2023 р.           Справа№ 910/3697/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Шапрана  В.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Тодорович В.П.
від відповідача: Назаренко Д.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни  
на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022
у справі № 910/3697/22 (суддя Спичак О.М.)
за позовом Національної академії наук України  
до Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни  
про стягнення 175 121,14 грн,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

18.05.2022 Національна академія наук України звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни про стягнення 175121,14 грн, з яких 156090,58 грн орендної плати, 4059,90 грн відшкодування податку на землю, 8433,63 грн пені та 6537,03 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України від 27.06.2018 (в редакції Додаткової угоди від 01.09.2020)  не у повному обсязі сплатив орендну плату та не повністю відшкодував позивачу земельний податок, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 160150,48 грн. Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 8433,63 грн та інфляційні втрати у розмірі 6537,03 грн.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача

Під час розгляду справи у суді першої інстанції   відповідач відзиву на позов не подав. Під час апеляційного провадження послався на те, що не отримував жодного повідомлення по справі, про судове рішення йому стало відомо 06 лютого 2023 року.
          
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття  

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 позов задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни на користь Національної академії наук України суму основного боргу у розмірі 160  150, 48 грн, пеню у розмірі 7099,87   грн, інфляційні втрати у розмірі 6419, 64 грн    та судовий збір у розмірі 2605, 05грн.   В іншій частині позову відмовлено.  
Рішення мотивоване тим, що відповідач не повно виконав свої   зобов`язання за    договором оренди державного майна (в редакції Додаткової угоди від 01.09.2020).   За висновком суду, за період з вересня 2020 року по червень 2021 року, (з   урахуванням часткової оплати за листопад 2020 року у сумі 16961,90 грн), заборгованість відповідача по орендній платі складає 156090,58 грн, заборгованість по відшкодуванню   позивачу земельного податку у період з вересня 2020 року по червень 2021 року становить    4059,90 грн. Також, у зв`язку із порушенням грошового зобов`язання, судом першої інстанції здійснено нарахування   інфляційних втрат у розмірі   6419,64 грн та пені за період з    26.09.2020 по 30.06.2021 розмірі 7099,87 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 скасувати в повному обсязі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 4026,00 грн судового збору та 30000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.  
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи, не надав належної оцінки поданим доказам, а рішення прийнято з порушенням норма матеріального та процесуального права.
А саме відповідач   посилається на те, що:
- відповідно до п.10.1 нової редакції договору, визначено, що термін дії договору з 27 червня 2018 року по 26 червня 2021 року включно, але не пізніше ніж до дати отримання дозволу на початок виконання будівельних робіт за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 152, таким чином договір оренди, в редакції додаткової угоди припинив свою дію 15 жовтня 2020 року, оскільки з відкритих на даний час джерел інтернет-сайту https://lun.ua встановлено, що за вказаною адресою триває будівництво Житлового комплексу «Феофанія сіті», дозвіл на будівництво серії ІУ № 013201015128 видано 15.10.2020;
- орендоване приміщення було звільнено орендарем з причин отримання забудовником дозволу на початок будівельних робіт, на вимогу забудовника про звільнення. Відповідач, будучи юридично неусвідомленою, не вдавалась в питання оформлення актів приймання-передачі майна, оскільки їй було повідомлено, що в зв`язку із будівництвом житлового комплексу всі старі будівлі на земельній ділянці будуть зруйновані і вона має вивезти все своє майно з орендованого приміщення. Фактично відповідач знаходився в орендованому приміщенні до жовтня 2020 року та був вимушений виїхати з приміщення на прохання будівельників, у зв`язку із проведенням будівельних робіт, та отримання від будівельників інформації, що НАН України вже не має до даних приміщень жодного відношення і вони будуть демонтовані в найближчий час;
- позивач не надав суду належного підтвердження прийняття на баланс нерухомого майна, погодження Фонду державного майна України на передачу майна на баланс НАН України, оформлення майнових прав на нерухоме майно   на момент укладання додаткової угоди до договору оренди, таким чином не підтвердив свій статус орендодавця;
- складений позивачем акт обстеження/повернення орендованого майна, яке обліковується на балансі НАН України складений 29.06.2021 без участі відповідача, не відповідає дійсності, оскільки об`єкт оренди на той момент вже був демонтований та його фізично не існувало;
- позивач   не надав жодного акту виконаних робіт за договором   оренди та відповідно, за    весь період дії договору оренди в новій редакції, не направлено на адресу відповідача жодної претензії про сплату заборгованості за користування приміщенням. Дані обставини підтверджують, що позивачем не надавалось відповідачу в користування приміщення частини селекційно-теплічного корпусу, площею 203,7 кв. м;
- відповідно до п. 10.6 договору оренди (в новій редакції) визначено, що однією з умов припинення чинності договору є загибель орендованого майна, разом з тим позивач, приховуючи від суду фактичну дату знищення об`єкта оренди в ході початку будівництва Житлового комплексу «Феофанія сіті» безпідставно стягує з відповідача орендну плату за користування неіснуючим приміщенням;
- стосовно відшкодування податку на землю, в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження оплати позивачем земельного податку до Державного бюджету України, розрахунку відшкодування такого податку відповідно до укладеного в новій редакції договору оренди. Позивачем, на підтвердження реєстрації права власності на земельну ділянку, що розміщена під об`єктом переданим в оренду, надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.09.2019, на земельну ділянку за кадастровим номером 8000000000:79:122:0005, загальною площею 14,1788 га, за Державою в особі Національної академії наук України. Разом з тим, відповідно до відомостей на   інтернет-сайті https://lun.ua та відомостей з Держаного земельного кадастру, право      користування земельною ділянкою   за кадастровим номером 8000000000:79:122:0005 передано за договором суперфіцію для забудови з 27.09.2019. Ці обставини не були враховані судом першої інстанції.

Заперечення позивача

Позивач, у своєму відзиві на апеляційну скаргу 26.05.2023 з апеляційною скаргою не погодився, просить залишити її без задоволення, а оскаржене рішення без змін.    
Заперечення обґрунтовані тим, що:
- відповідач не звертався до позивача з пропозицією розірвання договору оренди у зв`язку з настанням події, передбаченої п. 10.0 договору оренди. Позивач зазначив, що Відповідач не знав і не міг знати про отримання   будь-якого дозволу на будівництво, оскільки позивач не направляв будь яких повідомлень, передбачених умовами договору оренди щодо припинення його дії;  
- відповідач не виконав свій обов`язок щодо складання акту приймання-передачі орендованого майна, у той же час, згідно пункту 10.8 договору оренди, у разі припинення або розірвання договору орендоване майно вважається повернутим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, в той же час   пунктом 3.11 договору оренди передбачено, що у разі припинення ( розірвання договору) орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання передачі включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, враховуючи санкції орендодавця;
-   щодо відшкодування   земельного податку позивач зазначив, що відповідно до норм чинного законодавства, заклади, установи та організації, які повністю утримуються за рахунок бюджету, звільняються від сплати земельного податку. Однак, якщо вони надають у тимчасове користування (оренду) земельні ділянки, окремі будівлі, або їх частини, то земельний податок за передані в тимчасове користування земельні   ділянки, будівлі або їх частини сплачується на загальних підставах з урахуванням прибудинкової території, отже НАН України зобов`язана сплачувати земельний податок пропорційно до орендованих відповідачем площ.   Враховуючи вимоги ст. 797 ЦК України, вимоги щодо типового договору оренди відповідного майна, а також вимоги ч. 2 пункту 3.1 укладеного між сторонами договору оренди, відповідач повинен за розрахунками орендодавця відшкодувати земельний податок. Позивач сплатив земельний податок у 2020 та 2021 роках у встановленому порядку та виставляв рахунки відповідачу, у той же час відповідач ухилився від свого обов`язку відшкодувати земельний податок.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної    скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2023 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3697/22 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/3697/22. Копію ухвали надіслано до суду першої інстанції.
20.03.2023 матеріали справи надійшли до апеляційного суду.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України та роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути   недоліки, а саме   вказати інші підстави для поновлення строку та надати докази на обґрунтування причин поважності пропуску такого строку.  
05.04.2023 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків у відповідності до вищезазначеної ухвали суду, до якої додано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.  
В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник посилався на те, що про розгляд цієї справи йому взагалі не було відомо. Поштове повідомлення про направлення ухвали суду про відкриття провадження, направлене на його адресу: 03127, м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 112, кв. 60, повернулось до суду з причини: «за закінченням строку зберігання». Також, копія повного тексту оскарженого рішення була направлена за цією адресою (а.с.65-66, т. 1), поштове повідомлення про відправлення якого, не було вручено скаржнику з підстави «за закінченням терміну зберігання». Наведена обставина виникла через запровадження в Україні режиму воєнного стану з 24.02.2022 та подальше його продовження, оскільки скаржник весь цей час знаходився в Чернігівській області, а саме в с. Велика Дорога Ніжинського району.   На підтвердження зазначеного, скаржником до заяви додано довідку №15-11/47 від 31.03.2023, видану Талалаївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області Великодорізького старостинського округу №2, в якій зазначено, що Ніколайчук Наталія Олексіївна дійсно проживає в с. Велика Дорога Ніжинського району Чернігівської області. Скаржник вважає, що дана обставина є поважною причиною пропуску процесуального строку та свідчить про наявність об`єктивних поважних причин пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2023:
- поновлено Фізичній особі-підприємцю Ніколайчук Наталії Олексіївні пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/3697/22;
- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/3697/22;
- закінчено проведення підготовчих дій;
- повідомлено учасників справи про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи;
- роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання в письмовій формі;
  - зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/3697/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2023:
- постановлено здійснити розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників судового процесу;
- повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі № 910/3697/22 до розгляду на 17.07.2023;
- прийнято до розгляду клопотання Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни про витребування доказів у позивача від 16.05.2023 та клопотання про приєднання доказу від 16.05.2023 у справі №910/3697/22;
- встановлено учасникам справи строк до 10.07.2023 для подання до суду апеляційної інстанції заперечення чи пояснення в письмовій формі щодо поданих Фізичною особою-підприємцем Ніколайчук Наталією Олексіївною клопотань про витребування доказів у позивача та приєднання доказу від 16.05.2023 у справі №910/3697/22;
- явку учасників справи не визнано обов`язковою.
У судовому засіданні 17.07.2023 оголошено перерву до 11.09.2023.

Розгляд клопотань  

16.05.2023 відповідачка подала клопотання про витребування доказів у позивача, яке протокольною ухвалою суду від 11.09.2023 залишено без розгляду, та залучено до матеріалів справи.  
16.05.2023 відповідачка подала клопотання приєднання доказу, а саме копію листа №1231/04/13-23 від 21.02.2023. Це клопотання протокольною ухвалою суду від 17.07.2023 задоволено та залучено до справи копію листа №1231/04/13-23 від 21.02.2023.  
26.05.2023 позивач подав відзив на апеляційну скаргу, до якого додав додаткові докази у додатках 1-19, а саме:
1. Розрахунок відшкодування витрат НАНУ  
2. Податкова декларація з плати за землю
3. Квитанція № 2 до податкової декларації з плати за землю
4. Платіжне доручення № 142 від 21.12.2020
5. Платіжне доручення від 23.1. 2020
6. Платіжне доручення № 112 від 13 10.2020
7. Розрахунок відшкодування витрат НАНУ
8. Податкова декларація з плати за землю
9. Квитанція №2 до податкової декларації з плати за землю
10. Платіжне доручення від 27.01.2021
11. Платіжне доручення № 18 від 19.02.2021
12. Платіжне доручення № 30 від 23 03.2021
13.   Платіжне доручення № 46 від 22. 04.2021
14. Платіжне доручення № 61 від 20 05.2021
15. Платіжне доручення № 93 від 23 07.2021
16. Податкова декларація з плати за землю
17. Квитанція № 2 до податкової декларації з плати за землю
18. Копія постанови Бюро Президії НАН України від 17.11.2021 № 355
19. Копія акту списання від 01.12.2021 року
Дослідивши зазначені документи, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до частини 3    статті 269 ГПК України    докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до висновку щодо застосування статей      80,    269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - відповідача).
Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Відповідно до вимог ч. 1, 4 ст.      80, п. 8 ч. 3 ст.      162 ГПК України        вказані докази позивач мав би надати суду, ще під час подання позовної заяви та/або повинен був повідомити суд та зазначити, що вказаний доказ, ним не може бути подано, причини цього, а  також навести докази, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Колегія суддів зауважує, що подаючи відповідні доказу суду апеляційної інстанції, позивач не обґрунтовував наявності виняткового випадку неподання зазначених доказів у встановлений процесуальним законом строк та порядок, як і не доводив неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача. Крім того, під час апеляційного розгляду справи позивач не заявив відповідного клопотання про визнання поважними причин неподання цих доказів суду першої інстанції.
Отже, судовою колегією апеляційного суду відмовлено позивачу у задоволенні його  клопотання  про долучення до матеріалів справи  доказів, які подані  ним разом з відзивом на апеляційну скаргу від 26.05.2023 (додатки 1-19). Зазначені письмові документи  до розгляду судом апеляційної інстанції  не приймаються.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні 11.09.2023 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив   відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача.
Представник відповідача в судовому засіданні 11.09.2023 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Межі та строк перегляду  справи судом апеляційної інстанції

Згідно із  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України    та ч. 1   ст. 74 ГПК України        визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, оскаржене рішення у даній справі скасувати, виходячи з такого.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

27.06.2018 між Інститутом фізіології рослин і генетики НАН України (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Ніколайчук Наталією Олексіївною (орендар) укладено Договір №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно (частину селекційно-тепличного комплексу), загальною площею 203,7 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 152, що перебуває на балансі ІФРГ НАН України, вартість якого становить станом на 28.02.2018 586800,00 грн. Майно передається в оренду з метою використання розміщення виробників реклами.
Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання акта приймання-передачі майна (п. 2.1 Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018).
Відповідно до п. 3.1 Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018 орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786 зі змінами, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку 15084,57 грн. Крім орендної плати орендар сплачує орендодавцю за розрахунками орендодавця відшкодування податку на землю, відшкодування комунальних платежів, витрати на утримання будинку та прилеглої території, інші витрати за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.
Згідно з п. 3.2 Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018 нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до п. 3.3 Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
Згідно з п. 3.7 Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018 орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь орендодавця відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.
За актом приймання-передачі від 11.07.2018 Інститут фізіології рослин і генетики НАН України передав, а відповідач прийняв у строге платне користування державне майно (частину селекційно-тепличного комплексу), загальною площею 203,7 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 152.
01.09.2020 між Національною академією наук України (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Ніколайчук Наталією Олексіївною (орендар) укладено Додаткову угоду до Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018, якою сторони дійшли згоди викласти вказаний договір у новій редакції.
Відповідно до п. 1.1 Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018 (в редакції Додаткової угоди від 01.09.2020) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно - частину нежитлових приміщень селекційно-тепличного комплексу, площею 203,7 кв.м., вартість якого становить 586800,00 грн.
Відповідно до п. 10.1 Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018 (в редакції Додаткової угоди від 01.09.2020) цей договір діє з 27.06.2018 до 26.06.2021 включно, але не пізніше ніж до дати отримання дозволу на початок виконання будівельних робіт за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 152.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018 не у повному обсязі сплатив орендну плату та не повністю відшкодував позивачу земельний податок, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 160150,48 грн. Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 8433,63 грн та інфляційні втрати у розмірі 6537,03 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції  

Судова колегія апеляційного господарського суду, за результатами апеляційного перегляду справи дійшла висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Укладений між сторонами Договір   №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018, ( в редакції додаткової угоди)   за своєю правовою природою є договором оренди державного майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу    між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час    визначення орендаря на конкурсних засадах.
Строки внесення орендної плати визначаються у договорі (ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).
Згідно з ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Відповідно до ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону    орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.
Як вже зазначено, 01.09.2020 між Національною академією наук України (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Ніколайчук Наталією Олексіївною (орендар) укладено Додаткову угоду до Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018, якою сторони дійшли згоди викласти вказаний договір у новій редакції.
Відповідно до п. 1.1 Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018 (в редакції Додаткової угоди від 01.09.2020) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно - частину нежитлових приміщень селекційно-тепличного комплексу, площею 203,7 кв.м., вартість якого становить 586800,00 грн.
У новій редакції укладеного між сторонами договору, серед іншого, змінився орендодавець а також умови   які стосуються строку дії договору.  
Так, сторони зазначили, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання акта приймання-передачі майна (п. 2.1 Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018).
Матеріали справи свідчать про те, що   після укладання додаткової угоди   від 01.09.2020, на підставі якої змінився   орендодавець,    в порушення вимог   п. 2.1 Договору, між новим орендодавцем та орендарем не укладався   акт   приймання передачі орендованого майна, який би свідчив про те, з якого саме моменту між новим орендодавцем та орендарем виникли права та обов`язки по договору у новій редакції.  
Судова колегія зауважує, що після укладання додаткової угоди 01.09.2020,   в орендні правовідносини вступила нова особа орендодавця, зазначені обставини повинні бути зафіксовані сторонами на виконання п. 2.1 Договору, оскільки саме з моменту укладання акта приймання-передачі орендованого   майна починається відлік фінансових зобов`язань між сторонами, у тому числі зобов`язань щодо відшкодування земельного податку, стосовно яких виник спір, а також   виконання інших умов укладеного між сторонами договору.
Як вже зазначено, відповідно до п. 10.1 Договору №03 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, від 27.06.2018 (в редакції Додаткової угоди від 01.09.2020) цей договір діє з 27.06.2018 до 26.06.2021 включно, але не пізніше ніж до дати отримання дозволу на початок виконання будівельних робіт за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 152.
Судовою колегією встановлено, що 15.10.2020 на будівництво   Житлового комплексу «Феофанія сіті», на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:79:122:0005 за адресою:   м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 152   видано дозвіл на будівництво серії ІУ № 013201015128 від 15.10.2020.
Таким чином, виходячи з вимог п. 10.1 Договору №03   (в редакції Додаткової угоди від 01.09.2020) цей договір припинив свою дію 15.10.2020.
Окрім того, факт передачі НАН України права користування чужою земельною ділянкою забудовнику для забудови (супефіцій)   27.09.2019   підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (кадастровий номер   8000000000:79:122:0005) за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 152   від 13.02.2023 (номер запису про право (в державному реєстрі прав) - 33475656, дата реєстрації права   - 27.09.2019).
В контексті зазначеного, судова колегія звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів про те, що орендар письмово повідомлявся про зазначені обставини, не надано доказів того, яким чином та коли фактично була здійснена процедура передачі земельної ділянки забудовнику, та чи вплинули ці обставини на можливість орендаря користуватися орендованим майном.
Матеріали справи також не містять доказів, що позивач повідомляв відповідача про припинення дії договору на підставі п. 10.1 договору. У той же час, враховуючи те, що орендар не приймав участі у правовідносинах між орендодавцем та забудовником, здійснення такого повідомлення орендодавцем   було б належною послідовною дією, з огляду на загальні засади цивільного законодавства, що   встановлені   ст.   3 ЦК України, серед яких законодавцем визначено: справедливість, добросовісність та розумність. 
Враховуючи викладене, судова колегія вважає недоречними, та такими що порушують зазначені засади доводи позивача про те, що      відповідач не знав і не міг знати про отримання   будь якого дозволу на будівництво, оскільки позивач не направляв будь яких повідомлень, передбачених умовами договору оренди щодо припинення його дії, а тому договір продовжував свою дію. 
В контексті зазначеного закінчення дії договору у зв`язку із отриманням дозволу на початок виконання будівельних робіт відповідно до змісту  п. 10.1 цього договору  відбувається автоматично, незалежно від повідомлення орендодавцем орендаря про цей факт.  
Судова колегія визнає порушенням   позивачем   загальних засад цивільного законодавства встановлених   ст.   3 ЦК України,   щодо    справедливості, добросовісності та розумності. Колегія зазначає про те, що позивач, будучи усвідомленим про передачу земельної ділянки під забудову та видачу  дозволу на початок виконання будівельних робіт, тобто настання суттєвої для судової справи обставини,  не повідомив про це суд першої інстанції під час судового розгляду справи, що в свою чергу призвело до неможливості врахування судом першої інстанції зазначених суттєвих обставин. Судова колегія наголошує, що сторони  зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами відповідно до статті 43  ГПК України, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої  сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Щодо строку дії договору а також обставин звільнення орендованого приміщення судова колегія зазначає наступне.
Матеріали справи свідчать про те, що у даному випадку,   сторони   порушили умови договору та не склали акт про передачу майна новим орендодавцем орендарю, а також не складено акт відповідно до якого це майно було повернуто орендодавцю. 
Надаючи правову оцінку зазначеним, обставинам судова колегія враховує, що після укладання договору в новій редакції 01.09.2020 та заміни орендодавця,   орендар фактично продовжив користуватися орендованим майном, яке йому було передано попереднім орендодавцем (Інститутом фізіології рослин і генетики НАН України) по акту приймання - передачі від 11.07.2018 (а.с.30), без укладання нового акту приймання - передачі.  
Відповідач визнав зазначений факт та пояснив, що знаходився в орендованому  приміщенні до жовтня 2020 та був вимушений виїхати з приміщення на вимогу будівельників, у зв`язку із проведенням на об`єкті будівельних робіт, отримавши від будівельників інформацію, що НАН України не має відношення до даних приміщень і вони будуть демонтовані в найближчий час.
Судова колегія вважає зазначені пояснення достатньо обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.
Таким чином, враховуючи зазначені обставини, судова колегія вважає, що відповідач має обов`язок щодо сплати орендної плати за вересень 2020, тобто період з моменту укладання додаткової угоди від 01.09.2020 до моменту фактичного звільнення орендованого приміщення 30.09.2020, у розмірі 15084, 57 грн. (п. 3.1 договору).
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач у листопаді 2020 сплатив орендну плату в розмірі 16961, 90 грн. Ці обставини визнаються сторонами, а тому вважаються доведеними. Отже,  зазначена   сума   підлягає зарахуванню, як оплата орендної плати за вересень 2020 року.
Щодо періоду дії договору оренди (в новій редакції) з 1 по 15 жовтня 2020 року, судова колегія вважає достатньо обґрунтованими та приймає до уваги доводи відповідача про те, що фактично відповідач знаходився в орендованому приміщенні до жовтня 2020 року та був вимушений виїхати з приміщення на прохання будівельників, у зв`язку із проведенням будівельних робіт, та отримання від будівельників інформації, що орендовані приміщення    будуть демонтовані в найближчій час.
Позивачем зазначені доводи не спростовані.    В контексті зазначеного   судова колегія враховує, що позивач, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції   не заперечував що у 2021 році   орендоване майно -   селекційно-тепличний комплекс, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Заболотного,   152, списано   з балансу Академії на підставі   Постанови   Бюро Президії НАН України та Акту   списання основних засобів (часткової ліквідації).
Відповідно до ч. 4 ст. 14 Цивільного кодексу України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Згідно з ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Для застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном (орендної плати) визначальною умовою є наявність обставин, за які орендар не відповідає.  Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені.  Подібні правові висновки викладені у пункті 31.4 постанови Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17.
При цьому незалежними від волі орендаря обставинами є, зокрема, незаконне захоплення майна іншою особою, неповідомлення орендодавцем орендаря про права третіх осіб на майно (наприклад, право застави, при реалізації якого може накладатися арешт на майно, що унеможливлює доступ орендаря до нього), аварійний чи незадовільний технічний стан майна, правомірне зайняття приміщення третьою особою на підставі договору оренди, раніше укладеного з орендодавцем.
При настанні таких обставин вже після укладення договору оренди доказами на підтвердження неможливості використання майна можуть бути, зокрема, сертифікат торгово-промислової палати щодо форс-мажорних обставин, документально оформлені результати розгляду заяв та скарг до правоохоронних органів, акт державного виконавця про арешт майна та його передачу третій особі на відповідальне зберігання, судове рішення у справі за позовом про усунення перешкод у користуванні майном, висновок судової експертизи про аварійний стан об`єкта оренди, рішення компетентного державного органу про початок його реконструкції, реставрації чи капітального ремонту тощо. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №905/1601/17.
Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, та керуючись викладеними   нормами матеріального права, що регулюють спірні правові відносини, судова колегія дійшла висновку, що відповідач має право   на звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату за період    з 01.10.202 по 15.10.2020. Також, на підставі викладеного, судова колегія не вбачає підстав  для стягнення з відповідача  8433,63 грн пені та 6537,03 грн інфляційних втрат.
В контексті зазначеного,  судова колегія  відхиляє доводи позивача про те, що відповідач продовжував користуватися орендованим майно після закінчення дії договору 15.10.2020, тому       згідно пункту 3.11 та   10.8 договору повинен    сплачувати   орендну плату до дня повернення майна за актом приймання передачі включно, а закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, враховуючи санкції орендодавця.
Водночас, судова колегія звертає увагу, що позивач не зазначає у позові як підставу для стягнення заборгованості те,  що відповідач безпідставно продовжив користування орендованим майном після припинення дії договору оренди та не повернув майно орендодавцю. У даному випадку позивач приховав факт отримання дозволу на початок будівництва, що за умовами договору припиняє його дію, та  в порушення умов договору зазначив, що строк його дії сплинув не 15.10.2020 а 26.06.2021.
Доводи позивача про те, що відповідач не повернув орендоване приміщення орендодавцю за   актом приймання - передачі судова колегія вважає такими, що не впливають на результати вирішення цього судового спору з огляду на те, що орендар був вимушений звільнити орендоване приміщення у зв`язку із початком  будівництва, що є підставою для звільнення його від обов`язку оплати орендної плати незважаючи на відсутність   акту про повернення орендованого майна.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
          
Щодо відшкодування земельного податку   

Відповідно до матеріалів справи, факт передачі НАН України права користування чужою земельною ділянкою забудовнику для забудови (супефіцій)   27.09.2019   підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (кадастровий номер   8000000000:79:122:0005) за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 152   від 13.02.2023 (номер запису про право в державному реєстрі прав - 33475656, дата реєстрації права   - 27.09.2019).
В той же час, позивачем не надано жодних доказів про те, що орендар письмово повідомлявся про зазначені обставини, не надано доказів того, яким чином та коли фактично була здійснена процедура передачі земельної ділянки забудовнику,   коли забудовник почав фактично користуватися земельною ділянкою для забудови та яким чином вирішені питання відшкодування земельного податку між позивачем та забудовником. Разом з цим, судовою колегією встановлено, що 15.10.2020 на будівництво   Житлового комплексу «Феофанія сіті», на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:79:122:0005 за адресою:   м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 152   видано дозвіл на будівництво серії ІУ № 013201015128 від 15.10.2020.
Враховуючи зазначені обставини судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для відшкодування відповідачем земельного податку за період дії договору (в редакції додаткової угоди).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1  ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, за результатом апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,   недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а тому оскаржене рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про   повну відмову у задоволенні позовних вимог.  
  
Судові витрати

Судові   витрати, пов`язані з розглядом справи   слід   розподілити   відповідно до  вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2022 у справі №910/3697/22 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.  
Стягнути з Національної академії наук України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 54; ідентифікаційний код: 00019270) на користь Фізичної особи-підприємця Ніколайчук Наталії Олексіївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) 4026 (чотири тисячі двадцять шість) гривень 00 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.
3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
4. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано, після виходу судді Корсака В.А. та судді Євсікова О.О. з відпустки - 02.10.2023. 

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                В.В. Шапран