ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 серпня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/1380/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року (суддя Сацький Р.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                                 ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року позов задоволено частково.  
Суд вирішив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 08.06.2021 із зарахуванням періоду роботи в районах Крайньої Півночі                                                  з 01.04.1987 по 31.12.1987 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців шляхом здійснення розрахунку заробітку у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме абз. 2 ч. 1 ст. 40.
Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати у частині задоволених вимог, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано, що  позивач звернувся до суду з пропуском строку для звернення з адміністративним позовом. Також зазначено, що відповідачем не було враховано період роботи позивача у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців в районах Крайньої Півночі в цілому.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058.
03.01.2023 позивач звернувся із заявою до відповідача з проханням здійснити перерахунок пенсії з моменту призначення шляхом виключення із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії періоду з 01.04.1987 по 31.12.1987 та здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з моменту призначення та із зарахуванням до стажу роботи в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців періоду з 05.09.1983 по 03.01.1992.
Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 10.01.2023 № 338-81/Г-02/8-0800/23 позивача повідомлено про те, що під час звернення за призначенням пенсії Позивачем було надано довідку про заробітну плату від 13.04.2020 № 120402/1888 за період з вересня               1983 року по грудень 1991 року. Пенсію було розраховано на підставі зазначеної довідки про заробітну плату за більш оптимальний період з 01.01.1986 по 31.12.1990 та за період з 01.07.2000 по 31.03.2021 за даними персоніфікованого обліку. В розрахунок заробітку період з квітня 1987 року по грудень 1987 року враховано нулями, оскільки у вищезазначеній довідці про заробітну плату відсутнє нарахування заробітної плати за даний період.
Позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що період роботи позивача  з 05 вересня 1983 року по 03 січня 1992 року у районах Крайньої Півночі підтверджені записами та відповідними відмітками у трудовій книжці позивача, а тому вони мають бути зараховані до стажу позивача з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців (в 1,5-кратному обчисленні), у тому числі спірний стаж роботи з 01.04.1987 по 31.12.1987.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
У силу пункту 1 частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.
Частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу (...) з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Статтею 44 Закону № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно з частиною першою статті 56 Закону України № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від  26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від               10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029.
Як було встановлено судом першої інстанції, між сторонами відсутній спір, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі.
Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).
Статтею 5 названого Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.
Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року, з п`яти до трьох років.
Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року за              № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від                            10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»   зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідно до зазначених нормативно-правових актів, період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до них, з 01 березня 1960 року зараховується до стажу роботи в 1,5-кратному розмірі при умові, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Абзацами 1 та 2 підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 за № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637. За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637  визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Вірно судом першої інстанції було враховано, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
На підтвердження наявності трудового стажу в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, позивач надав копію трудової книжки НОМЕР_1 від 29.11.1982, виданої на ім`я ОСОБА_1 , в якій наявні записи:
- 05.09.1983 – прийнятий тесляром-бетонозмішувачем 3 розряду до Управління будівництва Уренгойського ГРЕС (пр. 674-к від 08.09.1983) (запис № 6)
- 01.04.1984 – прийнятий переводом каменярем 3 розряду (пр. 28к від 28.05.1984) (запис № 7)
- 25.08.1985 – переведений столяром 3 розряду (пр. 144 від 04.09.1985) (запис № 8)
- 18.10.1985 – переведений слюсарем 3 розряду (пр. 163 від 16.10.1985) (запис № 9)
- 15.11.1985 – переведений компресорником 4 розряду (пр. 176-л від 14.11.1985) (запис № 10)
- 06.01.1986 – переведений водієм 2 класу (пр. 3-л від 06.01.1986) (запис № 11)
- 01.10.1986 – у зв`язку з реорганізацією підрозділів у складі УБ Уренгойської ГРЕС переведений у АТП водієм 2 класу (пр. 190 від 15.10.1986) (запис № 12)
- 31.08.1988 – присвоєно кваліфікацію водія 1 класу (пр. 123-к від 31.08.1988) (запис № 13)
- 03.01.1992 – звільнений за власним бажанням (пр. 60-к від 01.08.1991) (запис № 14)
Записи у трудовій книжці позивача скріплені печаткою, а також містять зазначення наказів, згідно яких приймався на роботу та звільнявся у спірний період позивач.
Згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював в районах Крайньої Півночі, про що є відмітка в трудовій книжці «Місцевість Крайньої Півночі».
В матеріалах справи міститься архівна довідка від 13.04.2020 № 1204-02/1888 видана адміністрацією м. Новий Уренгой. В ній наявні записи щодо отримання ОСОБА_1 заробітної плати в період з вересня 1983 року по грудень 1991 року, що підтверджують   вказані періоди роботи позивача на вищевказаному підприємстві, що знаходиться   на території Амурської області, в місцевості, прирівняній до району Крайньої Півночі та на території Ямало-Ненцького автономного округу.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Відповідно до положень пункту 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV наявність письмового трудового договору не є виключною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документи за її вибором.
Судом першої інстанції зроблено вірні висновки, що періоди роботи позивача з                                   05 вересня 1983 року по 03 січня 1992 року у районах Крайньої Півночі підтверджені записами у трудовій книжці та архівною довідкою наданою роботодавцем.
Оскільки період роботи позивача   з 05 вересня 1983 року по 03 січня 1992 року   у районах Крайньої Півночі підтверджені записами та відповідними відмітками у трудовій книжці позивача, а тому вони мають бути зараховані до стажу позивача з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців (в 1,5-кратному обчисленні), у тому числі спірний стаж роботи з 01.04.1987 по 31.12.1987.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії за віком позивачу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 08.06.2021 із зарахуванням періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 01.04.1987 по 31.12.1987 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців шляхом здійснення розрахунку заробітку у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме абз. 2 ч. 1 ст. 40.
Відносно пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Про порушене право позивач дізнався з листа відповідача від 10.01.2023 (а.с.14).
В свою чергу, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі у строк встановлений ст. 122 КАС України, тобто з моменту отримання листа відповідача, а саме 06.03.2023.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш