КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №362/2887/19                                                    Головуючий у І інстанції - Ковбель М.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/2665/2023         Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
01 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
Головуючого Гуля В.В.,
суддів  Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,
за участю секретаря  Линок В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  Київської обласної прокуратури на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення сільської ради, державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок,-
 
                                                                      В С Т А Н О В И В:
 
17 травня 2019 року прокурор в інтересах позивачів звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: 
визнати недійсним рішення 16 сесії XXIV скликання Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 25.01.2005 за № 141- 16-1У в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі у приватну власність  ОСОБА_1 земельних ділянок на території с. Застугна Застугнянської сільської ради для ведення особистого селянського господарства та для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 
визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 683877 від 11.08.2006, виданий на ім`я ОСОБА_3 , зареєтрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0106332600264, серія ЯД № 683876 від 11.08.2006, виданий на ім`я ОСОБА_3 , зареєтрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01063260026; 
витребувати на користь держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_3 земельні ділянки площею 0,750 га з кадастровим номером 3221482803:02:005:0006 та площею 0,25 га з кадастровим номером 3221482803:02:005:0007, які з розташовані в адміністративних межах с. Застугна Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області.
В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що ними були виявлені порушення вимог земельного законодавства при вилученні з постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство» земельних ділянок лісогосподарського призначення, зміни цільового призначення та передачі їх у власність громадянам.
Представник ДП «Київське лісове господарство» просило позов задовольнити та врахувати при ухваленні рішення письмові пояснення.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі прокурор просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що суд правильно встановив обставини справи та дійшов вірного висновку, що рішення Загустянською сільською радою Васильківського району Київської області прийняте поза межами її компетенції, проте безпідставно за заявою відповідача у цій справі застосував строк позовної давності, неправильно визначивши початок його перебігу. 
У відзиві представник ОСОБА_2 посилається на відсутність порушень законодавства сільською радою при прийнятті рішення та відсутність правових підстав і повноважень у прокурора на представництво інтересів держави в особі позивачів. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області №141-16-ІУ від 21 січня 2005 року передано у приватну власність ОСОБА_1 земельні ділянки, на підставі чого на ім`я останнього було видано державні акти на право власності на земельні ділянки від 11 лютого 2005 року серії ЯА №300382 щодо земельної ділянки площею 0,750 га з кадастровим номером 3221482803:02:005:0006 для ведення особистого селянського господарства та від 11 лютого 2005 року серії ЯА №300323 щодо земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером 3221482803:02:005:0007 для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
В подальшому, ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Леончук І.Б.                   12 травня 2006 року за №2101 та за №2106 відчужив належні йому земельні ділянки на користь ОСОБА_3 .
На підставі вказаних правочинів видано державні акти державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯД №683877 від 11 серпня 2006 року, виданий на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0106332600264, серія ЯД №683876 від 11 серпня 2006 року, виданий на ім`я                   ОСОБА_3 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010632600263.
Згідно інформації Державного підприємства «Київське лісове господарство» від                 11 лютого 2019 року за №02-02/122 вищевказані земельні ділянки розташовані на землях лісогосподарського призначення в кварталі № 38 Васильківського лісництва, погодження на їх вилучення не надавалось, територія земельних ділянок представляє собою єдиний лісовий масив і на даний час використовується для ведення лісового господарства.
Крім цього, згідно відповіді Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання від 14 лютого 2019 року за №59 земельні ділянки з кадастровими номерами 3221482803:02:005:0006, 3221482803:02:005:0007 накладаються на землі лісогосподарського призначення, які перебувають в постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство» в кварталі 38 Васильківського лісництва, що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2003 та 2014 років.
Судом першої інстанції також установлено, що вищевказане рішення прийняте Застугнянською сільською радою поза межами компетенції, у зв`язку з чим видача в подальшому державних актів на право власності на земельні ділянки відбулось із порушенням вимог земельного та лісового законодавства.
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що порушення земельного законодавства Застугнянською сільською радою при передачі у власність спірних земельних ділянок відбулось у 2005 році. Однак ці порушення законодавства не були прихованими і такими, які не можна було виявити державі в особі своїх уповноважених органів до компетенції яких належить здійснення розпорядження земельними ділянками, а також контролю у сфері земельних відносин.
Матеріали справи не містять інформації про затвердження спеціально уповноваженими органами проекту відведення земельної ділянки у 2005 році, однак цій земельній ділянці присвоювався кадастровий номер, встановлювались межі земельних ділянок на підставі розробленої технічної документації із землеустрою.
Тобто у період з 2005 року прокуратура могла звернутися до сільської ради з перевіркою оспорюваного рішення, а також щодо виявлення порушення лісового господарства.
Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель.
Вимогами статті 15 Закону України «Про охорону землі» передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі охорони земель належить, зокрема, забезпечення реалізації державної політики щодо використання та охорони земель.
Згідно Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №459/2011та постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2011 року №1300 «Про утворення територіальних органів Державної інспекції сільського господарства» державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охоронною земель, усіх категорій та форм власності організовує та здійснює Держсільгоспінспекція України.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України, запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.
Згідно статті 9 цього Закону державний контроль за використанням та охороною земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель і її територіальні органи.
Таким чином, у державі через утворені нею органи, які мали повноваження щодо розпорядження землями державної власності та контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України, було і могло бути відомо про порушення права власності держави на землю з часу вчинення цього порушення.
З урахуванням наведеного, суд вважав, що держава в особі спеціально створених органів державної влади знала з 2005 року про те, що відбулась незаконна передача у приватну власність земельної ділянки, однак уповноважені державою органи не вчинили покладених на них законом обов`язків щодо усунення вказаних порушень протягом позовної давності, а тому безпідставними є твердження позивача про те що їм стало відомо про порушення вимог закону про передачу земельних ділянок в 2019 році.
За таких обставин, не дивлячись на те, що земельні ділянки були передані у приватну власність з порушенням вимог земельного законодавства, усунути ці порушення шляхом визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та витребування земельних ділянок у останнього власника неможливо у зв`язку із спливом позовної давності, тому відмовив у задоволенні позову з цих підстав за заявою відповідача про застосування такого строку.
Проте, погодитись з висновком суду про застосування строку позовної давності погодитись не можна виходячи з наступного.
Щодо питання позовної давності у справах за участі прокурора в якості представника інтересів держави діють загальні положення, які визначають строк позовної давності у 3 роки (стаття 257 ЦК України).
У справах щодо земельних правовідносин за позовом прокурора у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №362/44/17 зроблено правовий висновок, що позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Згідно відповіді ДП «Київське лісове господарство» від 21 березня 2019 року за № 02-02/246 факт вилучення спірних земельних ділянок у приватну власність виявлені даним підприємством при моніторингу кадастрової карти України в жовтні 2016 року, однак в силу відсутності коштів заходи для звернення до суду не вживались.
Крім того, незаконне вилучення земель лісового фонду виявлено прокурором під час досудового розслідування кримінального провадження за №42019111200000049 від                           17 листопада 2019 року за фактом незаконного вилучення земель лісового фонду у приватну власність.
Таким  чином, коли орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах довідався у жовтні 2016 року, а із позовом прокурор звернувся у травні 2019 року, то строк позовної давності у цій справі не пропущений, а доказів існування інших обставин, за яких цей орган міг довідатися про порушене право, у справі не має.
Оспорюване рішення саме по собі не містить інформації про включення до земель, відносно яких воно прийнято, земель лісового фонду. При цьому відповідачем визнана та обставина, що земельна ділянка вільна від забудови.
Ні ДП «Київське лісове господарство», як постійний землекористувач, ні Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства не надавали будь-яких погоджень на вилучення спірних земельних ділянок у передбаченому статтею 149 ЗК України порядку чи припинення речового права. Також не проводилась і процедура добровільної відмови від такого права. Відповідні рішення згідно статей 122, 142 цього Кодексу не приймались, що свідчить про об`єктивні обставини, пов`язані зі складнощами своєчасного виявлення порушень земельного законодавства.
За таких обставин, за відсутності пропуску строку позовної давності, встановивши обґрунтованість позовних вимог та що оспорюване рішення прийняте Застугнянською сільською радою поза межами компетенції, у зв`язку з чим видача в подальшому державних актів на право власності на земельні ділянки відбулось із порушенням вимог земельного та лісового законодавства, суд мав відповідно до статті 21 ЗК України визнати незаконним та скасувати правовий акт індивідуальної дії.
Позов пред`явлено на захист інтересів держави, ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання, а право розпорядження спірною земельною ділянкою державної власності було прийняте Застугнянською сільською радою з перевищенням повноважень, тобто спірна земельна ділянка вибула з володіння власника - держави поза його волею.
При цьому, оскільки спірна земельна ділянка була відчужена на користь третьої особи, вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності. 
Такий висновок випливає з постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц (провадження № 14-140цс18), постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18).
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року оскаржується позивачем лише в частині неправильного застосування судом строку позовної давності, а тому в іншій частині апеляційним судом не перевіряється.
Таким чином, коли суд першої інстанції встановив обґрунтованість позовних вимог, але неправильно визначив відлік строку позовної давності, апеляційна скарга як обґрунтована підлягає задоволенню.
Відзив в  цій частини доводів щодо строків позовної давності не містить. В іншій частині відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України щодо перевірки законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, правового значення для вирішення справи не має.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури задовольнити.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.
Позов Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення сільської ради, державних атків на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок задовольнити.
Визнати недійсним рішення 16 сесії XXIV скликання Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 25.01.2005 за № 141- 16-1У в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельних ділянок на території с. Застугна Застугнянської сільської ради для ведення особистого селянського господарства та для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;
Визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 683877 від 11.08.2006, виданий на ім`я ОСОБА_3 , зареєтрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0106332600264, серія ЯД № 683876 від 11.08.2006, виданий на ім`я  ОСОБА_3 , зареєтрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01063260026.
Витребувати на користь держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_3 земельні ділянки площею 0,750 га з кадастровим номером 3221482803:02:005:0006 та площею 0,25 га з кадастровим номером 3221482803:02:005:0007, які з розташовані в адміністративних межах с. Застугна Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

 
Головуючий                                                                                            В.В. Гуль

Судді                                                                                                         Ю.О. Матвієнко

                                                                                                                    Я.С. Мельник