Ухвала
 
15 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 242/2655/21
 
провадження № 61-2786 св 23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, третя особа - Донецька обласна державна адміністрація, обласна військова-цивільна адміністрація, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої терористичним актом, за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , Кабінету Міністрів України на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом.
 
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 200 000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
У лютому 2023 року Кабінет Міністрів України подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
 
Крім того, заявником порушено клопотання про розгляд справи за участю сторін.
 
У березні 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення змінити та задовольнити позов ОСОБА_1 .
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень Кабінет Міністрів України зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 242/1186/18, що передбачають вимоги пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень представник ОСОБА_1 - адвокат Ященко І. О. зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду                         від 04 вересня 2019 року усправі № 265/6582/16, оскільки у цих справах різні обставини та різне майно пошкоджено, що відповідає вимогам пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявники указують на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційних скарг викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 279 ЦПК України cуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
 
У задоволенні клопотання про розгляд справи за участю сторін слід відмовити, оскільки колегія суддів не знаходить для цього підстав і потреби у наданні пояснень немає.
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справа розглядатиметься колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною п`ятою статті 279, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволені клопотання Кабінету Міністрів України про розгляд справи за участю сторін відмовити.
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, третя особа - Донецька обласна державна адміністрація, обласна військова-цивільна адміністрація, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої терористичним актом, призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Судді:                                                                                               О. М. Осіян 
 
О. В. Білоконь
 
Н. Ю. Сакара