ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/4784/22                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Білоноженко М.А.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 жовтня 2023 року                                                                                         м. Київ
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Аліменка В.О.
                                                                 Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Генезис-Агро» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Генезис-Агро» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Генезис-Агро» (далі - СТОВ НВФ «Генезис-Агро») звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення за №0093891805 від 22.11.2021 року та за  №0093901805 від 22.11.2021 року.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду, позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Генезис-Агро» звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що контролюючий орган не досліджував та не робив висновків про вчинення приватною особою податкового правопорушення оцінкою відомостей про стан рахунку платника в установі банку протягом періоду часу, коли розпочався та завершився перебіг строку на оплату грошових зобов`язань з податків (зборів). Крім того, апелянт зазначає, що поза увагою контролюючого органу був залишений обсяг та характер грошових зобов`язань платника податків, строк виконання яких співпав із проміжком часу, коли підлягав виконанню податковий обов`язок. Також, апелянт стверджує, що позивач надав відповідачу і суду докази неможливості виконання своєчасної сплати податкових зобов`язань, через наявність виконавчого провадження і наступного погашення виконавчого збору. На переконання апелянта, вказана обставина є самостійною підставою для визнання протиправними оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Крім того, апелянт вважає, що застосування п. 124.2 ст. 124 Податкового кодексу України, у редакції Закону України від 16.01.2020 р. №466-ІХ, до тих податкових правопорушень, котрі були скоєні до 01.01.2021, прямо суперечить ст. 58 Конституції України.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Генезис-Агро» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року (суддя-доповідач Глущенко Я.Б.).
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2023 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 08 березня 2023 року (суддя-доповідач Глущенко Я.Б.).
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін (суддя-доповідач Глущенко Я.Б.).
08 травня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Ухвалою  Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року прийнято справу № 580/4784/22 за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Генезис-Агро» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень до свого провадження (суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, СТОВ НВФ «Генезис-Агро» зареєстроване юридичною особою, перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Черкаській області як платник податків.
За наслідками проведення Головним управлінням ДПС у Черкаській області камеральної перевірки СТОВ НВФ «Генезис-Агро» з питання дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, складено Акт перевірки від 24 вересня 2021 року №6727/23-00-18-0507/32745663.
Перевіркою на підставі аналізу даних інтегрованої картки платника (далі - ІКП) встановлено, що СТОВ НВФ «Генезис-Агро», в порушення вимог п. 57.1 ст. 57, п. 203.1 ст. 203 ПК України, сплачено узгоджене податкове зобов`язання з податку на додану вартість по податкових деклараціях з ПДВ від 17.01.2020 (реєстраційний № 9331643789), від 18.02.2020 (реєстраційний № 11764078), від 19.08.2020 (реєстраційний № 9205090191), від 19.09.2020 (реєстраційний № 9237611111), 19.10.2020 (реєстраційний № 9270460393), від 21.12.2020 (реєстраційний № 9339469206). від 19.01.2021 (реєстраційний № 93694455758) у загальному розмірі 306 460,70 грн. із затримкою до 90 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання та у сумі 150 112,00 грн., із затримкою більше 90 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.
На підставі висновків Акту перевірки, Головним управлінням ДПС у Черкаській області, згідно п. 124.2 ст. 124 ПК України винесено податкові повідомлення-рішення:
1) від 22 листопада 2021 року №0093891805 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 25% погашеної суми податкового боргу на суму 76 615,18 грн.
Згідно розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення-рішення №0093891805
- дата операції - 22.03.2021 - 31.12.2020, податкова декларація з податку на додану вартість від 21.12.2020 №9339469206 J02001, кількість днів - 82, сума штрафу -3702 грн.;
- дата операції - 20.04.2021 - 31.01.2021, податкова декларація з податку на додану вартість від 19.01.2021 №9369445758 J02001, кількість днів -78, сума штрафу -5775 грн.;
- дата операції - 05.11.2020 - 01.09.2020, податкова декларація з податку на додану вартість від 19.08.2020 №9205090191 J02001, кількість днів - 66, сума штрафу -21399,75 грн.;
- дата операції - 22.02.2021 - 31.12.2020 податкова декларація з податку на додану вартість від 21.12.2020 № 9339469206 J02001, кількість днів - 54, сума штрафу - 144,25 грн.;
- дата операції - 20.03.2020 - 31.01.2020, податкова декларація з податку на додану вартість від 17.01.2020 №9331643789 J02001, кількість днів -50, сума штрафу-2806,93грн.;
- дата операції - 16.03.2020 - 31.01.2020, податкова декларація з податку на додану вартість від 17.01.2020 №9331643789 J02001, кількість днів -46, сума штрафу -2325,00 грн.;
- дата операції - 05.11.2020 - 01.10.2020, податкова декларація з податку на додану вартість від 19.09.2020 № 92376 11111 J02001, кількість днів - 36, сума штрафу -10543.25 грн.;
- дата операції - 20.03.2020 - 02.03.2020, податкова декларація з податку на додану вартість від 18.02.2020 №11764078 J02001, кількість днів - 19, сума штрафу - 389.50 грн.;
- дата операції - 05.11.2020 - 31.10.2020, податкова декларація з податку на додану вартість від 19.10.2020 №9270460393 J02001, кількість днів - 6, сума штрафу -29529.50 грн.
2) від 22 листопада 2021 року №0093901805 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 50% погашеної суми податкового боргу на суму 75 056,00 грн.
Відповідно до розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення-рішення №0093901805: дата операції - 20.04.2021 - 01.12.2020, податкова декларація з податку на додану вартість від 21.12.2020 №93394692061 J02001, кількість днів -111, сума штрафу -75056 грн.
01 грудня 2021 року СТОВ НВФ «Генезис-Агро» подано скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення, в якій вказано, зокрема, про неможливість застосування до спірних правовідносин 2020 року, приписів п. 124.2 ст. 124 ПК України, що набрали чинності з 01.01.2021. Крім того, зазначено про відсутність у діях СТОВ НВФ «Генезис-Агро» умислу з огляду на арешт рахунків позивача та відсутності, після сплати коштів по виконавчому провадженню, необхідних коштів на рахунках позивача.
За наслідками розгляду скарги, Державною податковою службою України рішенням від 26 серпня 2022 року №9739/6/99-00-06-03-01-06 податкові повідомлення-рішення від 22.11.2021 №0093891805 та №0093901805 - залишено без змін, скаргу без задоволення.
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. 
Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".
Пунктами 76.1 та 76.3 статті 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено камеральну перевірку СТОВ НВФ «Генезис-Агро» з питання дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами якої складено Акт перевірки від 24 вересня 2021 року №6727/23-00-18-0507/32745663 (а.с. 5-6).
Так, положеннями статті 203 ПК України передбачено, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
За приписами п. 54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені ПКУ. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
В силу вимог п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України та законами з питань митної справи.
Згідно Акту перевірки від 24 вересня 2021 року №6727/23-00-18-0507/32745663, перевіркою встановлено, що позивачем, в порушення вимог п. 57.1 ст. 57, п. 203.1 ст. 203 ПК України, сплачено узгоджене податкове зобов`язання з податку на додану вартість по податкових деклараціях з ПДВ від 17.01.2020 (реєстраційний № 9331643789), від 18.02.2020 (реєстраційний № 11764078), від 19.08.2020 (реєстраційний № 9205090191), від 19.09.2020 (реєстраційний № 9237611111), 19.10.2020 (реєстраційний № 9270460393), від 21.12.2020 (реєстраційний № 9339469206). від 19.01.2021 (реєстраційний № 93694455758) у загальному розмірі 306 460,70 грн. із затримкою до 90 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання та у сумі 150 112,00 грн., із затримкою більше 90 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.
На підставі Акту перевірки, Головним управлінням ДПС у Черкаській області, згідно п. 124.2 ст. 124 ПК України винесено податкові повідомлення-рішення від 22 листопада 2021 року №0093891805 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 25% погашеної суми податкового боргу на суму 76 615,18 грн. та №0093901805 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 50% погашеної суми податкового боргу на суму 75 056,00 грн. (а.с. 7-10).
Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачем несвоєчасно сплачено самостійно задеклароване податкове зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкових декларацій: від 21.12.2020р. №9339469206 J02001, від 19.01.2021р. №9369445758 J02001, від 19.08.2020р. №9205090191 J02001, від 21.12.2020р. № 9339469206 J02001, від 17.01.2020р. №9331643789 J02001, від 17.01.2020р. №9331643789 J02001, від 19.09.2020р. № 92376 11111 J02001, від 18.02.2020р. №11764078 J02001, від 19.10.2020р. №9270460393 J02001, від 21.12.2020р. №93394692061 J02001, терміни сплати по яким визначені п. 203.2 ст. 203 ПК України.
Так, апелянт вказує, що контролюючий орган не досліджував та не робив висновків про вчинення приватною особою податкового правопорушення оцінкою відомостей про стан рахунку платника в установі банку протягом періоду часу, коли розпочався та завершився перебіг строку на оплату грошових зобов`язань з податків (зборів). 
Крім того, апелянт зазначає, що поза увагою контролюючого органу був залишений обсяг та характер грошових зобов`язань платника податків, строк виконання яких співпав із проміжком часу, коли підлягав виконанню податковий обов`язок. 
При цьому, апелянт стверджує, що позивач надав відповідачу і суду докази неможливості виконання своєчасної сплати податкових зобов`язань, через наявність виконавчого провадження і наступного погашення виконавчого збору.
З даного приводу, слід зазначити наступне.
Пунктом 124.1 статті 124 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
В силу вимог пункту 124.2 статті 124 ПК України, діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Пунктом 109.1 статті 109 ПК України визначено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. 
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п. 109.3 ст. 109 ПК України, у випадках, визначених пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.
Таким чином, особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Затримка сплати узгоджених податкових зобов`язань при обізнаності про їх обов`язкову сплату та із наявністю обов`язку щодо своєчасної сплати податкового зобов`язання визначається як протиправна дія платника податків. Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених для платника податків.
Створення платником податків удавано, цілеспрямовано умов які направлені на невиконання або неналежне виконання установлених законодавчих вимог, є свідченням того, що дані дії (бездіяльність) ним вчинені умисно.
Саме умисні дії особи (створення удавано, цілеспрямовано умов які направлені на невиконання або неналежне виконання установлених законодавчих вимог), визначають її вину (можливість дотримуватися встановлених ПК України правил, через вчинення дій (бездіяльності), які можуть характеризуватися як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності) у вчиненні податкового правопорушення.
Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у ст.ст. 16, 36 ПК України.
Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм.
Відповідно до п.п. 17.1.16 п.17.1 ст.17 ПК України, платник податків має право надавати за власною ініціативою письмові пояснення та/або документи щодо обставин, які підтверджують відсутність його вини у вчиненому податковому правопорушенні, в порядку, встановленому Кодексом.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем було отримано Акт перевірки 02 жовтня 2021 року, однак, до 22 листопада 2021 року (дати прийняття оскаржуваних ППР) позивачем не було подано до контролюючого органу заперечень на Акт перевірки, як і не було подано жодних доказів на підтвердження: відсутності вини, наявності пом`якшуючих обставин, обставин, що звільняють від фінансової відповідальності.
Отже, СТОВ НВФ «Генезис-Агро» у період з 02.10.2021 по 22.11.2021 не повідомило контролюючий орган про наявність обставин, що викликали об`єктивну неможливість вчасного виконання позивачем податкових зобов`язань.
В подальшому, 01 грудня 2021 року позивач звернувся зі скаргою на спірні податкові повідомлення-рішення, в якій вказано, зокрема, про неможливість застосування до спірних правовідносин 2020 року, приписів п. 124.2 ст. 124 ПК України, що набрали чинності з 01.01.2021. Крім того, зазначено про відсутність у діях позивача умислу з огляду на арешт рахунків позивача та відсутності, після сплати коштів по виконавчому провадженню, необхідних коштів на рахунках позивача.
З вищевказаного вбачається, що до моменту прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, СТОВ НВФ «Генезис-Агро» не було повідомлено податковий орган про обставини, що можуть вказувати на відсутності вини несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань, наявність пом`якшуючих обставин, обставин, що звільняють від фінансової відповідальності, як наслідок, податковий орган не мав можливості надати їм відповідну правову оцінку.
Таким чином, посилання апелянта на те, що позивач надав відповідачу докази неможливості виконання своєчасної сплати податкових зобов`язань, через наявність виконавчого провадження і наступного погашення виконавчого збору, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем банківські виписки з АТ «Райффайзен банк» за 30.01.2020, 02.03.2020, 30.10.2020, 30.12.2020, 29.01.2021 не вказують на наявність об`єктивних обставин, які б перешкоджали позивачу своєчасно сплатити самостійно задекларовану суму податку на додану вартість, оскільки, можуть свідчити виключно про недостатність коштів для погашення податкових зобов`язань у дати за які надано виписки, однак, не надані виписки не можуть бути беззаперечним доказом відсутності у позивача коштів протягом всього часу несплати податкових зобов`язань.
Також, слід зазначити, що надані позивачем банківські виписки з АТ «Райффайзен банк» не можуть слугувати достатнім доказом відсутності у позивача рахунків у інших банках, натомість, жодних належних доказів відсутності у позивача рахунків у інших банках позивачем, а ні до контролюючого органу, а ні до суду не надано.
Щодо посилання апелянта на накладення в межах виконавчого провадження арешту на його рахунки, слід зазначити, що арешт на рахунки СТОВ НВФ «Генезис-Агро» був накладений у період з 12.08.2020 по 03.11.2020, водночас, граничні терміни сплати настали поза (до та після) межами терміну, в якому на рахунки позивача було накладено арешт.
З приводу доводів апелянта про те, що застосування п.124.2 ст. 124 Податкового кодексу України, у редакції Закону України від 16.01.2020 р. №466-ІХ, до тих податкових правопорушень, котрі були скоєні до 01.01.2021, прямо суперечить ст. 58 Конституції України, слід зазначити наступне.
В силу вимог пункту 11 Підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідні положення ПК України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
Оскільки, податкові повідомлення-рішення щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за прострочення позивачем сплати узгодженого грошового зобов`язання прийнято контролюючим органом 22 листопада 2021 року, штрафні санкції у межах спірних правовідносин мають застосовуватись у розмірах, передбачених статтею 124 ПК України, яка була чинна на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних санкцій, тобто, в редакції після 01 січня 2021 року.
Беручи до уваги вкладене, колегія суддів вважає, що Головним управлінням ДПС у Черкаській області правомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 21 листопада 2021 року №0093891805 та  №0093901805.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Генезис-Агро» та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315,  316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Генезис-Агро» залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

   Суддя-доповідач                                                                         Вівдиченко Т.Р.
          
   Судді                                                                                            Аліменко В.О.
                                                                                                  
                                                                                                         Кузьмишина О.М.