25.09.23
22-ц/812/974/23
Провадження № 22-ц/812/974/23
ПОСТАНОВА
Іменем України
25 вересня 2023 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                справа № 489/3133/23
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Луконіною Наталією Валеріївною, на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 31 липня 2023 року під головуванням судді Коваленка І.В., повний текст судового рішення складений цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позивач зазначала, що 15 лютого 2014 року між нею та  ОСОБА_2  було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом ДРАЦС РС відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 88. Від шлюбу мають доньку  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як вказала позивач, впродовж останнього року шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя та виховання дитини, спільне господарство вони не ведуть. На думку позивачки, примирення між ними не має жодного сенсу та є фактично неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам спільної дитини, тому просила його розірвати. 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2023 року зупинено провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Луконіна Н.В., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2023 року. Апелянт зазначає, що жодних доказів перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій наданий представником відповідача наказ не містить, а інших доказів на підтвердження цього суду надано не було, отже відсутні підстави для зупинення провадження у справі, які передбачені п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. За інформацією яка відома позивачці, військова частина, де проходить службу її чоловік, має розташування у м. Одеса, до виконання завдань у зоні бойових дій ОСОБА_2 ніколи не залучався та не залучений на даний час. Вказане, на думку апелянта, підтверджується також тим, що він є позивачем у справі №489/4209/23 про визначення місця проживання дитини, що надійшла в провадження Ленінського районного суду м. Миколаєва 26 липня 2023 року, а також 31 липня 2023 року звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва про відмову у прийняття зустрічної позовної заяви у справі про розірвання шлюбу. Вважає, що використання представником відповідача конструкції п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що зобов`язує суд зупиняти провадження у справах, де стороною є військовослужбовець, дає підстави для процесуальних зловживань, оскільки фактично розгляд справи зупинено лише через те, що відповідач є військовослужбовцем, що свідчить про обмеження доступу до правосуддя та призведе до порушення розумності строків розгляду справи. Звертала увагу на правові позиції у постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15, від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, ухвалі Верховного Суду від 29 серпня 2022 року у справі № 461/5209/19.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Орел О.В. - просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2023 року без змін.
Вважає, що заперечення апелянта про відсутність умов для зупинення провадження у справі є необґрунтованими та не відповідають цивільно-правовим нормам. Звертає увагу, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Згідно з ст. 4 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни. Таким чином, всі військові частини у період дії воєнного часу переведені у воєнний стан. Крім того, звертає увагу на те, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 вказував про неможливість розірвання шлюбу без вирішення питання про визначення місця проживання дитини та участі батьків у її вихованні, у зв`язку із чим ним було подано зустрічний позов, що спростовує доводи позовної заяви ОСОБА_1 про відсутність спору з цих питань.
В судове засідання до суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Представник позивача  ОСОБА_1 - адвокат Луконіна Н.В. - в апеляційній скарзі просила слухати справу у їх відсутність. 
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що відповідач перебуває на військовій службі в лавах Збройних Сил України та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, запровадженого у зв`язку із воєнною агресією російської федерації проти України, тому існують обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного. 
Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).
У справі, яка переглядається, встановлено, що представник ОСОБА_2 -адвокат Орел О.В., подав клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України.
На підтвердження проходження відповідачем військової служби надав копії військового квитка та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 лютого 2023 року, де зазначено, що солдат ОСОБА_2 призваний на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» на посаду спеціаліста служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 . 
Проте вказані документи не підтверджують наявність підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України
Отже відповідачем не надані докази, які б містили інформацію про його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції на час розгляду справи судом першої інстанції, за такого колегія суддів вважає, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом в ухвалах від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17, від 09 травня 2023 року у справі № 296/5671/21 та в постанові від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20.
При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 відповідач, вказуючи на неможливість розірвання шлюбу без вирішення питання про визначення місця проживання дитини, не заперечував проти розірвання шлюбу та вважав недоцільним надання строку на примирення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2023 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року, в об`єднанні зустрічного позову  ОСОБА_2  до  ОСОБА_1  про визначення місця проживання дитини з первісним позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу - відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 вересня 2023 року прийнято позовну заяву  ОСОБА_2 до розгляду, призначено справу до слухання у підготовчому судовому засіданні (справа № 489/4209/23).
З огляду на викладене, о скільки суд першої інстанції передчасно постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана представником адвокатом Луконіною Н.В. - підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Луконіною Наталією Валеріївною, задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                     В.В. Коломієць 

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 26 вересня 2023 року.