ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

15 серпня 2023 року                                                                    м. Чернівці
справа № 727/11564/22
провадження №22-ц/822/598/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.
секретар Факас А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 червня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд», треті особи Чернівецька міська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобус» про визнання майнових прав,
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ТОВ «МС Імперіал Буд» про визнання майнових прав.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 червня 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «МС Імперіал Буд», треті особи Чернівецька міська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобус» про визнання майнових прав залишено без розгляду на підставі поданої заяви представника позивачів ОСОБА_3 
05 червня 2023 року ТОВ «МС Імперіал Буд» звернулося до суду із заявою про стягнення понесених судових витрат.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 червня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ТОВ «МС Імперіал буд» адвоката Капінуса А.А. про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ТОВ «МС Імперіал Буд» в апеляційній скарзі просить скасувати  ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 червня 2023 року та ухвалити нову постанову про стягнення судових витрат в сумі 10000 грн. 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права.
ТОВ «МС Імперіал Буд» в апеляційній скарзі посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що заява представника позивача про залишення позову без розгляду не містить належних мотивів та підстав. 
Крім цього, під час розгляду справи представником відповідача вказувалося на те, що сторона позивача зловживає своїми процесуальними правами.
Вважає, що матеріали справи містять належні докази, які підтверджують необґрунтовані дії позивача, а отже висновки суду не відповідають обставинам справи. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали відзив на апеляційну скаргу.
Позивачі заперечують проти стягнення судових витрат на правничу допомогу в зазначеному відповідачем розмірі, не погоджуються з правомірністю їх стягнення, вважають їх необґрунтованими та незаконними.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
Судом встановлено, що у даній справі позивачі у грудні 2022 року звернулися в суд з позовом до відповідача - ТОВ «МС Імперіал Буд» про визнання майнових прав.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
08 лютого 2023 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 червня 2023 року позов  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_4   до ТОВ «МС Імперіал Буд», треті особи Чернівецька міська рада, ТОВ «Глобус» про визнання майнових прав  залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України - позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
05.06.2023 року ТОВ «МС Імперіал Буд» звернулося в суд із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на положення ст.ст.141, 142 ЦПК України.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. 
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Підставою для відмови судом першої інстанції у задоволенні заяви відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу стало те, що документи, на підтвердження оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ТОВ «МС Імперіал Буд» дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом не було враховано наступного. 
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, тобто, коли у сторони виникло зобов`язання за умовами договору з оплати адвокатських послуг.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Апеляційним судом встановлено, що у даній справі позивачі у грудні 2022 року звернулися в суд із позовом до відповідача ТОВ «МС Імперіал Буд» про визнання майнових прав.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09 січня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження.
08 лютого 2023 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 червня 2023 року за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ТОВ «МС Імперіал Буд», треті особи Чернівецька міська рада, ТОВ «Глобус» про визнання майнових прав– залишено без розгляду, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позивачі до початку розгляду справи по суті подали заяву про залишення позову без розгляду.
05 червня 2023 року відповідач ТОВ «МС Імперіал Буд» звернувся в суд із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на положення ст. ст.141, 142 ЦПК України та просив вирішити питання про стягнення з позивачів судових витрат. 
Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, подані доручення та договір про надання правничої допомоги на ім`я ОСОБА_5 з актом виконаних робіт на суму 10000 грн.; детальний опис робіт виконаний адвокатом.
ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).
Звертаючись до суду про стягнення з позивачів на користь відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень, представник відповідача – адвокат Капінус А. А. обґрунтовував її тим, що саме подання позивачами заяви про залишення його позову без розгляду, яка не містить мотивів та підстав для її подання, і є тією обставиною, яка підтверджує необґрунтованість дій позивачів у даній справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
За змістом ч . 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету – ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Необхідною умовою для застосування частини п`ятої статті 142 ЦПК України є доведення вчинення позивачем зловживання процесуальними правами або вчинення необґрунтованих дій.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18 зазначив, що для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
З системного аналізу положень частини п`ятої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц залишення заяви без розгляду, а також закриття провадження у справі на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Отже, само по собі постановлення ухвали про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, так як звернення до суду є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом особи, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, які саме необґрунтовані дії позивачів були ними здійснені в ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
На підставі ст.ст.76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У даній справі позов було залишено без розгляду, однак само по собі постановлення ухвали про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, так як звернення до суду є його диспозитивним правом, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, яке не містить обмежень в його реалізації і є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Матеріали справи не містять доказів зловживання позивачами процесуальними правами або вчинення необґрунтованих дій.
Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для покладення на позивачів витрат відповідача на професійну правничу допомогу.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на необґрунтовані дії позивачів, а саме - подання безпідставного позову, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не доводять недобросовісність звернення позивачів з позовом до суду. 
Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій позивачів ОСОБА_1 ОСОБА_2 необґрунтованими, оскільки звернення позивачів до суду за захистом порушеного права, а також інші дії позивачів, пов`язані з реалізацією їх процесуальних прав, не можуть свідчити про зловживання ними своїми процесуальними правами, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою їх обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати, у зв`язку з чим заява про відшкодування витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Судом першої інстанції порушені норми процесуального  та неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.  376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення.
Керуючись ст.ст.368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «МС Імперіал Буд»  задовольнити частково.
Змінити мотивувальну частину ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 червня 2023 року, виклавши її в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання постанови.
Головуючий                                            І.Б. Перепелюк 
Судді:                                             М.І. Кулянда
                                                                          О.О. Одинак