ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 серпня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/5652/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду    від 26.05.2023   року, (суддя суду першої інстанції С.О. Конева), прийняте в порядку спрощеного провадження в місті Дніпрі, в адміністративній справі №160/5652/23   за позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в :
          22.03.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: 
          - визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 №046050011735 від 06.02.2023р., яким їй відмовлено в призначенні пільгової пенсії за Списком №2 з 30.01.2023р.; 
- зобов`язати відповідача-2 призначити їй пільгову пенсію відповідно до п. б) ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 30.01.2023р.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 30.01.2023р. вона звернулася до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. б) ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", проте, рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №046150011735 від 06.02.2023р. позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 від 09.07.2003р. у зв`язку з недосягненням встановленого пенсійного віку. Позивач вважає таке рішення відповідача-1 протиправним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення, оскільки право позивача на пенсійне забезпечення визначається п. “б” ч.1 ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015р. №213-VІІІ, відповідно до якої право на пенсію за віком на пільгових умовах позивач набула в 50 років, для чого у неї наявний як пільговий так і загальний стаж, у відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р., що відповідає Конституції України та надає більше прав і соціального захисту громадянам України. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р. та рішення Верховного Суду від 21.04.2021р. по зразковій справі №360/3611/20. У відповіді на відзив від 25.04.2023р. позивач посилається на ті ж самі обставини, що і у позові (а.с.100-105).
          Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 26.05.2023 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №046050011735 від 06.02.2023р., яким відмовлено в призначенні пільгової пенсії за Списком №2 ОСОБА_1 з 30.01.2023р. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пільгову пенсію відповідно до п. б) ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 30.01.2023р.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ПФУ в Донецькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до    Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”,    у зв`язку із недосягненням позивачем пенсійного віку на дату звернення. При цьому, відповідач наголосив, що Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” від 03.10.2017 №2148-VIII, набрав чинності 11.10.2017 року, а тому досягти віку, передбаченого Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1778-XII для призначення пенсії особі необхідно було до 11.10.2017 року. На думку відповідача, оскільки позивач станом на 11.10.2017 року не досягла 50 років, то для підстави призначення їй пільгової пенсії визначаються відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд  вважає, що апеляційна скарга    не підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
          Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.01.2023р. ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2, до якої позивачем були додані, зокрема, трудова книжка та пільгові довідки, що підтверджується копіями відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявними в матеріалах справи (а.с.77-78).
Рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №046150011735 від 06.02.2023р. позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 від 09.07.2003р. у зв`язку з недосягненням встановленого пенсійного віку, що підтверджується змістом його копії (а.с.20,61).
Не погодившись з рішенням про відмову в призначення пенсії позивач звернулась до суду з адміністративним позовом у цій справі.
          Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії з 13 січня 2021 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1    статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-5/2018 (746/15) від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було  ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив  Закон № 1058-ІV  розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої      статті 114 такого змісту:
«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком    № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення                     55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
За приписами  статті 12 Закону № 1788-XII  право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом «б»  статті 13 Закону № 1788-XII  в редакції, чинній до внесення змін  Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б»  статті 13 Закону № 1788-ХІІ  вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), стаття  13, частина друга статті  14, пункти «б» - «г» статті  54 Закону № 1788-XII  зі змінами, внесеними  Законом № 213-VIII  (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного  Рішення  застосуванню підлягають стаття  13, частина друга статті  14, пункти «б» - «г» статті  54 Закону   № 1788-XII  в редакції до внесення змін  Законом № 213-VIII  для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення  Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим, вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін  Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин  Закон № 1788-ХІІ  з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в  рішенні  КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами  Закону № 1788-ХІІ  з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та  Законом № 1058-ІV  - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному.      Таке регулювання порушує вимогу «якості  закону», передбачену  Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод  від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі    № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у спірних правовідносинах  застосуванню підлягають саме норми  Закону № 1788-ХІІ  з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не  Закону № 1058-ІV.
Такий висновок щодо застосування норм право викладений в постанові Великої палати Верховного Суду від 03.11.2021 року, ухваленій за наслідками розгляду зразкової справи №360/3611/20.
Відповідно до ч.3     ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
          Отже, відмова управління ПФУ в призначенні ОСОБА_1 , яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 51 року, мала відповідний страховий та пільговий стаж, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої  статті 114 Закону № 1058-ІV,      є протиправною.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу підлягає скасуванню із покладенням на нього обов`язку вчинити певні дії.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його зміни або скасування – відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315,316,321,325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду    від  26.05.2023   року в адміністративній справі №160/5652/23 – залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук