ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року	Львів	Справа № 813/3085/17 пров. № А/857/8031/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Глушка І.В., Улицького В.З.,
за участю секретаря                    Пославського Д.Б.,
представника апелянта           Звір Р.П.,
представника позивача           Вербенко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року (ухвалене головуючим – суддею Чаплик І.Д. о 15 год. 59 хв. у м. Львові, повне судове рішення складено 07 квітня 2023 року) у справі № 813/3085/17 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

                                                         ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0004624811 від 01.06.2017 та № 0004634811 від 01.06.2017.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення прийняті за результатами проведеної перевірки, якою встановлено, що підприємством (податковим агентом) несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір протягом лютого-травня 2015 року в сумі 350765, 58 грн, несвоєчасно перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 21199995, 03 грн та не сплачено (не перераховано) до бюджету зарахований податок на доходи фізичних осіб до або під час виплати заробітної плати, на загальну суму 4195275, 44 грн. Позивач зазначає, що у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу і виконання податкових зобов`язань, передбачених п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України, податковий орган не наділений правом або обов`язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків, а тому контролюючі органи неправомірно зараховували кошти, сплачені ПАТ «Іскра» не за призначенням платежу, що призвело до невірних висновків відносно несвоєчасності сплати податків та неправильного нарахування штрафних санкцій у акті № 80/28-10-48-14/00214244 від 13.05.2017. Позивач зазначає, що в інтегрованій картці платника податку позивача у ДПІ Шевченківського району м. Львова ГУ ДФС станом на 31.03.2016 була переплата із орендної плати земельної ділянки у розмірі 942053, 66 грн, яку позивач просив зарахувати в оплату податку на доходи фізичних осіб, а тому вважає, що відповідач не має права застосовувати штрафну санкцію відносно сум переплат по інших податках, про які підприємство звернулось про зарахування їх в рахунок оплати ПДФО. Окрім того, звертає увагу суду, що відповідно до ухвали Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 про порушення провадження у справі № 914/2350/18 про банкрутство ПАТ «Львівського електролампового заводу» «Іскра» судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Таким чином, контролюючим органом неправомірно нараховано штрафні санкції та включено їх до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № 0004624811 від 01.06.2017 та № 0004634811 від 01.06.2017 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що викладені в акті перевірки від 13.05 2017 № 80/28-10-48-14/00214244 факти порушення позивачем вимог щодо несвоєчасної та неповної сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору підтверджуються матеріалами справи.
Однак судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 в справі № 914/355/17 порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» (вул. Вулецька, 14, м. Львів, 79066, код ЄДРПОУ 00214244).
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Зокрема в апеляційних скаргах зазначають, що введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не забороняє контролюючим органам нараховувати як поточні податкові зобов`язання та штрафні (фінансові) санкції за ними, так і податкові зобов`язання, що виникли до, а виявлені після порушення провадження у справі про банкрутство платника податку, а також штрафи за їх невиконання.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
В судовому засіданні представник позивача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що Офісом великих платників податків ДФС проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «Іскра» ЄДРПОУ 00214244, за результатами якої складено акт перевірки від 13.05 2017 № 80/28-10-48-14/00214244 «Про результати позапланової виїзної перевірки ПАТ «Іскра» ЄДРПОУ 00214244 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, передбачених Податковим кодексом України, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.01.2015 по 27.03.2017».
За наслідками перевірки ПАТ «ІСКРА», (код ЄДРПОУ 00214244), за період з 01.01.2015 по 27.03.2017, щодо повноти декларування правильності нарахування, повноти обліку та своєчасності сплати до бюджету військового збору з врахуванням Збаразької філії Бізнес одиниці Виробничого підрозділу «Завод ламп загального призначення «ПАТ «Іскра» (код ЄДРПОУ- 37738960), встановлено порушення ПАТ «Іскра» вимог п.31.1 п.31.3 ст.31, п.36.1 ст.36, п.38.1 ст.38, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, п.п.129,1.3 п.129.1 ст.129, п.п.168.1.1, п.п.168.1,2. п.п 168.1.5, п.п.168.1.6 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 п.п. «а» п.176.2 ст.176 та п.п.1.2 п.16-2 п.161 підрозділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із внесеними змінами та доповненнями), внаслідок чого підприємством (податковим агентом) несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір протягом лютого-травня 2015 року в сумі 350765,58 грн, в т.ч. за лютий 2015 року в сумі 73715, 86 грн, за березень 2015 року в сумі 91759, 03 грн, за квітень 2015 року в сумі 92569, 15 грн, за травень 2015 року в сумі 92721, 54 грн. Відтак, прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.06.2017 № 000462481, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання по військовому збору на суму 72352, 90 грн, в тому числі фінансова санкція у розмірі 60135, 04 грн та нарахована пеня на суму 12217, 86 грн.
Також, за наслідками перевірки ПАТ «ІСКРА», (код ЄДРПОУ 00214244), за період з 01.01.2015 по 27.03.2017, щодо повноти декларування правильності нарахування, повноти обліку та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з врахуванням Збаразької філії Бізнес одиниці Виробничого підрозділу «Завод ламп загального призначення «ПАТ «Іскра» (код ЄДРПОУ- 37738960), встановлено порушення ПАТ «Іскра» вимог п.31.1 п.31.3 ст.31, п.36.1 ст.36, п.38.1 ст.38, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, п.п.129,1.3 п.129.1 ст.129, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2, п.п. 168.1.5, п.п.168.1.6 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171, п.п. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із внесеними змінами та доповненнями), внаслідок чого підприємством (податковим агентом) несвоєчасно перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 21199995, 03 грн., в т.ч. протягом 2015 року в сумі 4218494, 99 грн, протягом 2016 року в сумі 14018842, 67 грн, протягом 01-27.03.2017 року в сумі 2962657, 37 грн, а також не сплачено (не перераховано) до бюджету зарахований податок на доходи фізичних осіб до або під час виплати заробітної плати, на загальну суму 4195275, 44 грн, в т.ч. за 10.2016 - 803733, 22 грн, за 11.2016 - 1196929, 88 грн, за 12.2016 в сумі 1111345, 77 грн, за 01.2017 в сумі 1083266, 57 грн. Відтак, прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.06.2017 № 0004634811, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 11175590, 03 грн, у тому числі 4195275, 44 грн основного платежу 5282710, 69 грн фінансової санкції та 1697603, 90 грн нарахованої пені.
Позивач вважаючи спірні податкові повідомлення - рішення протиправними, звернувся до суду із відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України (далі - ПК України у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п. 16.1.4 п. 16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно підпунктів 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 186 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Підпунктом 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України передбачено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Відповідно до п. 171.1 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні (підпункт «а» п. 171.2 ст. 172 ПК України).
Згідно з п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. 1.1. Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 статті 162 цього Кодексу. 1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. 1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. 1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. 1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. 1.6. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Згідно з п .110.1 ст. 110 ПК України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п. 111.2 ст. 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до акту перевірки від 13.05.2017 № 80/28-10-48-14/00214244 повноти і своєчасності перерахування підприємством до бюджету утриманих сум податку встановлено несвоєчасну сплату (перерахування) військового збору в сумі 350765, 58 грн та податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 21199995, 03 грн.
Так, під час апеляційного розгляду справи, викладені в акті перевірки від 13.05.2017 №8 0/28-10-48-14/00214244 факти порушення позивачем вимог щодо несвоєчасної та неповної сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору підтвердилися і таке підтвердження зокрема зафіксоване у відзиві позивача на апеляційну скаргу.

Разом з цим, ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 в справі № 914/355/17 порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» (вул. Вулецька, 14, м. Львів, 79066, код ЄДРПОУ 00214244).

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Статтею 19 Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань, які виникли після введення мораторію, але зупиняє виконання тих грошових зобов`язань, що виникли до моменту введення мораторію.

Так, як вірно зазначив суд попередньої інстанції визначальною обставиною є період виникнення зобов`язань перед бюджетом, а не їх виявлення. Мораторій зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів, які виникли до його введення та припиняє заходи, спрямовані на їх забезпечення.

Правопорушення за які винесено оскаржені податкові-повідомлення рішення, допущені позивачем до введення в дію мораторію.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що введений мораторій зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли до дня введення мораторію, а отже, і припиняє заходи, спрямовані на їх забезпечення.

Суд першої інстанції вірно критично оцінив доводи відповідача щодо факту виникнення спірних податкових зобов`язань на підставі акта перевірки, з датою якого відповідач пов`язує таке виникнення, оскільки як зазначено судом вище, визначальною обставиною є період виникнення зобов`язань перед бюджетом, а не їх виявлення.

В спірному випадку період виникнення податкових зобов`язань з 01.01.2015 по січень 2017 року, оскільки граничний строк сплати настав по військовому збору 30.03.2015, 30.04.2015, 30.05.2015, 30.06.2015, по податку на доходи фізичних осіб жовтень-грудень 2016 року та січень 2017 року, про що зазначено в акті перевірки, тобто до порушення провадження в справі про банкрутство 09.03.2017, а актом перевірки лише виявлено наявність таких податкових зобов`язань, їх несплату чи несвоєчасну сплату, в зв`язку з чим і було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Позиція щодо виникнення, а не виявлення податкових зобов`язань також викладена у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 1.380.2019.0015401.

Відтак, у розумінні приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ПК України зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» виникло у період до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, тому не може вважатися поточним. Обставини невключення вимог податкового органу до реєстру вимог кредиторів або їх незаявлення взагалі не змінюють статус такої заборгованості для податкового обліку.

Більше того, покликання апелянта в підтвердження своєї позиції на постанову Верховного Суду від 23.10.2019  (справа № 2340/4157/18) щодо можливості нарахування неустойки на вимоги кредиторів та обґрунтування щодо моменту виникнення зобов`язання боржника суд вважає безпідставним, оскільки саме за змістом цієї постанови зроблено висновок про те, що заборона щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), застосування санкцій протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів стосується невиконання чи неналежного виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дати введення мораторію, і не поширюється на поточні зобов`язання (зобов`язання, які виникли після цієї дати) боржника. Боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Оскільки в справі №2340/4157/18 мораторій на задоволення вимог кредиторів було введено 14.05.2004, а несвоєчасно перераховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період з 21.03.2017 до 29.03.2018 (за лютий - червень, вересень - грудень 2017 року, січень, лютий 2018 року), то вимоги були поточними. В даній же справі, як встановлено судом вище, період виникнення податкових зобов`язань з 01.01.2015 по січень 2017 року, тобто до введення мораторію, а отже на момент прийняття оскаржуваних рішень вимоги були конкурсними і на них поширювалась дія мораторію, що відповідає правовим висновкам, викладеним і в постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №2340/4157/18.

Крім цього, як встановив суд першої інстанції та на таке покликається позивач у відзиві на апеляційну скаргу, що в подальшому ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 про відкриття провадження у справі № 914/2350/18 про банкрутство ПАТ «Львівського електролампового заводу» «Іскра» судом також введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, а відтак встановлені актом перевірки № 80/28-10-48-14/00214244 від 13.05.2017 податкові зобов`язання позивача є конкурсними і порядок їх стягнення повинен відбуватися в інший спосіб, а не шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень за наслідками проведення перевірки в період дії мораторію.

В свою чергу, доводи апелянта про те, що постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 по справі № 914/355/17 ухвалу Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 про порушення провадження у справі про банкрутство у справі № 914/355/17 скасовано, а провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» припинено не спростовує факту введення мораторію ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.03.2017, яка була чинною як на момент проведення перевірки, так і на момент прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а її скасування відбулося лише через 1,5 роки.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що спірні податкові повідомлення – рішення за результатами проведеної перевірки за період з 01.01.2015 по 27.03.2017 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки податкові зобов`язання виникли та були виявленні до запровадженого мораторію на задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з відкриттям провадження у справі про банкрутство ухвалою Господарського суду Львівської області. 

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року у справі № 813/3085/17 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. З. Улицький  	
Повне судове рішення складено 23 серпня 2023 року