Постанова
Іменем  України                                
 
12 липня 2023 року
м. Київ
 
справа № 757/15311/20
 
провадження № 61-12550св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
учасники справи:
позивач- ОСОБА_1 ;
відповідач- акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; 
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон»
 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва у складі судді Соколова О. М. 
від 23 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 30 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Голуб С. А., Писаної Т. О., Таргоній Д. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.                  Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» (далі - ТОВ «ФК «Фінілон»), про стягнення банківського вкладу.
 
Позовна заява мотивована тим, що 10 травня 2014 року між ним та публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», було укладено договір банківського рахунку шляхом оформлення та видачі платіжної картки «Золота Карта Моряка».
21 листопада 2019 року виконавчим директором «Марлоу Навігейшн Україна» Хлопковим С. І. видано довідку, якою підтверджено, що 
ОСОБА_2 працював на суднах компанії «Марлоу Навігейшн Україна» та з 2010 року компанією «Марлоу Навігейшн Україна» йому надавалися посередницькі послуги з працевлаштування на суднах іноземних судновласників.
10 травня 2014 року між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено                                          одинадцять депозитних договорів в доларах США та два договори - в гривні, відкрито п`ять депозитних карт, три з яких в доларах США, два - в гривні. Загальна сума коштів внесених на рахунок становить 36 862 долари                               68 центів США.
Компанією «Марлоу Навігейшн КО ЛТД» офіційно надіслано заробітну плату на загальну суму 36 862 долари 68 центів США шляхом переведення грошових переказів SWIFT до АТ КБ «Приватбанк» в Україну на особисту картку ОСОБА_2 
05 серпня 2019 року ним направлено заяву про розірвання всіх депозитних договорів, укладених між ним та АТ КБ «ПриватБанк». 
04 вересня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь на лист, в якому повідомило про неможливість виконання вимог ОСОБА_2 .
Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь суму внесених ним коштів у розмірі                             36 862 долари 68 центів США.
 
Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанції
 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду                                     від 30 листопада 2022 року,позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто 
з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 36 862 долари 68 центів США. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог. Зокрема позивач довів факт укладення договору банківського вкладу та джерело походження грошових коштів, розміщених на відповідному рахунку. Натомість відповідач безпідставно не виконав вимогу ОСОБА_2 про повернення належних йому грошових коштів, що є підставою для їх стягнення у судовому порядку. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У грудні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_2 відмовити. 
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 761/30025/16-ц, від 23 грудня 2021 року у справі № 910/13/21, від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                           від 28 грудня 2022 року касаційне провадження у справі відкрито та  витребувано цивільну справу № 757/15311/20 із Печерського районного суду м. Києва.
 
У січні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали належної оцінки доказам, наявним у справі, які свідчать про те, що банк є неналежним відповідачем у справі.
Зазначало що, належним відповідачем у даній справі має бути інша особа - ТОВ «ФК «Фінілон».

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
 
У травні 2023 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, підстави для їх скасування відсутні, касаційна скарга є необґрунтованою та такою, що підлягає відхиленню.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
10 травня 2014 року міжОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», було укладено договір банківського рахунку шляхом оформлення та видачі платіжної картки «Золота Картка Моряка» № НОМЕР_1 (а. с. 9).
 
Судами встановлено і не заперечувалось сторонами, що грошові кошти були внесені відповідно до наведеного договору. 
 
Згідно з довідкою від 21 листопада 2019 року № 1425, виданою виконавчим директором «Марлоу Навігейшн Україна» Хлопковим С. І., ОСОБА_2 працював на суднах компанії «Марлоу Навігейшн Україна» та з 2010 року вказаною компанією йому надавалися посередницькі послуги з працевлаштування на суднах іноземних судновласників (а. с. 8).
 
10 травня 2014 року відповідно до довідки № 16553911 на карті №  НОМЕР_1 загальна сума коштів внесених на рахунок становить 
36 862 долари 68 центів США (а. с. 7).
 
Відповідно до надісланих позивачу компанією «Марлоу Навігейшн КО. ЛТД» офіційних, завірених печаткою підтвердження грошових переказів SWIFTдо ПАТ КБ «ПриватБанк» на особисту картку ОСОБА_2 
№ НОМЕР_1 було перераховано заробітної плати на загальну суму 36 862 долари 68 центів США, з яких: 17 783 долари 07 центів США остаточна заробітна плата за лютий 2014 року, морське судно Вестерботтен;                                            4 700 доларів США щомісячний оклад за жовтень 2013 рік, морське судно Вестерботтен; 4 700 доларів США щомісячний оклад за вересень 2013 рік, морське судно Вестерботтен; 4 700 доларів США щомісячний оклад за листопад 2013 рік, морське судно Вестерботтен; 4 700 доларів США щомісячний оклад за грудень 2013 рік, морське судно Вестерботтен (а. с. 10-15).
 
05 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про розірвання всіх депозитних договорів і карток, укладених між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк». Серед перелічених карток, була й картка моряка № НОМЕР_1 (а. с. 5).
 
Листом від 04 вересня 2019 року № 20.1.0.0.0/7-190811/210 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомило ОСОБА_2 про неможливість виконання його вимог, а саме розірвання договорів, карток та повернення коштів (а. с. 6).
 
2.    Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначило про те, що належним відповідачем у даній справі має бути інша особа - ТОВ «ФК «Фінілон», а тому у банку відсутні зобов`язання перед позивачем.
 
Інших доводів касаційна скарга не містить. Відтак, відповідно до вимог                     статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції переглядає оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги. 
 
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
 
Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).
 
Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).
 
Банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
 
Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).
Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
Вирішуючи спір, суди попередніх інстанції повно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, встановивши факт укладення між сторонами банківського вкладу, внесення грошових коштів у заявленому розмірі та ураховуючи те, що не повертаючи кошти за вимогою вкладника, банк не виконав належним чином покладених на нього зобов`язань та позбавив вкладника права користуватись належним йому майном, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.
 
Доводи касаційної скарги про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки 17 листопада 2014 року між ним та ТОВ «ФК «Фінілон» було укладено договір, за умовами якого товариство стало боржником за договорами банківського вкладу, є безпідставними, оскільки відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 надав згоду на переведення боргу на ТОВ «ФК «Фінілон», а тому саме АТ КБ «ПриватБанк» є боржником за договорами банківського вкладу та належним відповідачем у справі, що узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду: від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19 (провадження 61-14093св20), від 20 жовтня 2021 року у справі № 201/8704/19 (провадження № 61-16655ск21), від 17 листопада 2021 року у справі № 755/17323/19 (провадження № 61-436св21) у подібних правовідносинах.
 
Оскільки судами повно та всебічно з`ясовано обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування судових рішень, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
 
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моментуїї прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     О. М. Осіян 
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь                                                                                    
                                                                                                            
Н. Ю. Сакара