Ухвала
Іменем України
 
03 липня 2023 року
м. Київ
 
справа № 233/4053/15-ц
провадження № 61-8766ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2023 року у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про видачу дубліката виконавчого листа, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», боржник - ОСОБА_1 ,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа у справі № 233/4053/15-ц, виданого 06 листопада 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі - ТОВ «Росвен Інвест Україна»), заборгованості за кредитним договором від 03 травня 2012 року № 300479036074018 станом на 06 квітня 2015 року в сумі 80 797,46 грн.
 
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2023 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. про видачу дубліката виконавчого листа повернуто заявнику без розгляду на підставі частини четвертої статті 183 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) як таку, що була подана без додержання вимог частини другої цієї статті.
 
Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. подала апеляційну скаргу на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2023 року.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 536,80 грн. При цьому заявнику було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено чіткий та вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони (у разі перевищення розміру судового збору 5 відсотків розміру річного доходу позивача), суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору. Разом з тим, Матвійчук Н. Є. не є позивачем в цій справі. Крім того, в цій справі заявник діє як приватний виконавець виконавчого округу Донецької області. В свою чергу, чинним законодавством України не передбачено звільнення від сплати судового збору ані приватних, ані державних виконавців. За таких обставин, підстави для звільнення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції відсутні.
 
На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2023 року від приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Крім того, заявником зазначено, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено ставки судового збору за звернення до суду приватного/державного виконавця із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, тому на виконавця не поширюється обов`язок сплати судового збору при зверненні до апеляційного суду при оскарженні ухвал, прийнятих за результатами розгляду таких заяв.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2023 року в задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2023 року відмовлено, продовжено приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. строк на усунення недоліків її апеляційної скарги - десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що від сплати судового збору звільняються позивачі-фізичні особи. Оскільки приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. в цій справі не є позивачем-фізичною особою, а виступає як суб`єкт незалежної професійної діяльності, то відсутні підстави для звільнення її від сплати судового збору. 
 
22 травня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. повторно звернулася до суду з клопотанням про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2023 року постановлено вважати неподаною і повернуто заявнику.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що заявником не наведено підстав для звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Вимоги суду апеляційної інстанції до заявника щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 18 травня 2023 року у справі № 331/5028/22, від 24 травня 2023 року у справі № 328/1154/16-ц, від 01 червня 2023 року у справі № 227/3059/20. Оскільки у встановлений судом строк заявником не виконано вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, то подана нею апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
 
15 червня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. подала до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2023 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу для продовження розгляду до Дніпровського апеляційного суду.
 
Касаційна скарга, подана на підставі абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України, мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про обов`язок приватного виконавця сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду, постановлену за результатами розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа. Платниками судового збору є фізичні або юридичні особи (позивачі, скаржники), які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів чи відносно яких ухвалено рішення суду. При примусовому виконанні рішення суду приватний виконавець не відноситься до вказаної категорії осіб, він не є учасником справи, отже, не є суб`єктом справляння судового збору.
 
Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на  касаційне оскарження судового рішення.
 
Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням. 
 
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.
 
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до  апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору в  установлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Звернувшись з апеляційною скаргою, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. зазначала, що в неї як в особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, відсутні доходи, а заощаджень вона не має. Враховуючи майновий стан, а також відсутність в неї як приватного виконавця обов`язку щодо сплати судового збору, просила звільнити її на підставі статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
 
В постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 235/1207/20 зазначено таке.
 
Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
 
З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (частина третя статті 136 ЦПК України).
 
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її  клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які  визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3)  предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8  Закону України «Про судовий збір»).
 
Тобто, за певних умов суд може звільнити від сплати судового збору саме сторону у справі.
 
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
 
Частиною другою статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.
 
Оскільки в цій справі приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. не діє в особистих інтересах, а є суб`єктом, який здійснює виконання судового рішення, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що вона не є особою, яка належить до категорії осіб, стосовно яких законодавцем встановлені пільги щодо сплати судового збору, тому підстав для звільнення її від сплати судового збору немає.
 
Отже, посилання Матвійчук Н. Є. на те, що вона як приватний виконавець не є суб`єктом справляння судового збору, не заслуговують на увагу, з огляду на вищевикладені правові висновки Верховного Суду. Також неспроможними є аргументи Матвійчук Н. Є. про наявність підстав для звільнення її від сплати судового збору згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір».
 
Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху).
 
Згідно з частинами другою, третьою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Враховуючи, що приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. у встановлений апеляційним судом строк не усунула недоліки апеляційної скарги, не  надала документ, що підтверджує сплату судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги.
 
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду і не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення.
 
У пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Case of Union Alimentaria Sanders S. A. v. Spain) заява № 11681/85).
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.
 
Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2023 року у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про видачу дубліката виконавчого листа, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», боржник - ОСОБА_1 .
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко