УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 вересня 2023 року
м. Київ
справа № 272/1071/21
провадження № 51-1343ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення стосовно нього.
Суть питання
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла, поза межами строку на касаційне оскарження, надійшла касаційна скарга обвинуваченого ОСОБА_4 , в якій він, як можливо зрозуміти з її змісту, зазначаючи про положення статей 66, 69 та 75 Кримінального кодексу України, просить повторно прочитати його попередню скаргу. 
При цьому засуджений клопоче про поновлення йому строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи поважність його пропуску тим, що першу касаційну скаргу він подав у межах касаційного строку. Таким чином він вважає, що строк на касаційне оскарження для нього підлягає поновленню.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) встановлені вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.  
Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржується, а відповідно до ч. 5 вказаної статті до касаційної скарги додаються копії цих судових рішень.
Однак, у своїй новій касаційній скарзі ОСОБА_4 не зазначає про те, які саме судові рішення, передбачені положеннями ст. 424 КПК України, він оскаржує у касаційному порядку. При цьому відсутні й копії цих судових рішень.
Це не лише становить формальне порушення ст. 427 КПК України, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 цього Кодексу та розглянути касаційну скаргу по суті. Крім того, це позбавляє Суд можливості вирішити питання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Також Верховний Суд звертає увагу засудженого на те, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджений, не наводить належних доводів на обґрунтування своєї позиції.
Також, засуджений, обмежившись загальними фразами, не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного йому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про його особу внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК України, приписів статей 50, 65, КК України. 
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України перешкоджає вирішенню питань про відкриття касаційного провадження та про поновлення строку на касаційне оскарження.
Також вимоги до суду касаційної інстанції, викладені засудженим у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. 
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Не вирішуючи наперед питання про поновлення строку ОСОБА_4 на касаційне оскарження судових рішень стосовно нього, залишити його касаційну скаргу без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                           ОСОБА_3