УХВАЛА

07 вересня 2023 року 
м. Київ

справа №340/1050/23
адміністративне провадження № К/990/29335/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів -Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2023 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі №340/1050/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни про скасування постанов,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. , в якому просила суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. від 28 лютого 2023 року "Про виправлення помилки у процесуальному документі" у межах ВП НОМЕР_1, якою доповнено постанову про стягнення з боржника основної суми винагороди від 24 червня 2021 року в межах ВП НОМЕР_1;
- визнати постанову приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. від 24 червня 2021 року у ВП НОМЕР_1 про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у розмірі 850 819,20 грн. такою, що не підлягає прийняттю до виконання.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2023 року, позов задоволено:
- визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. від 28 лютого 2023 року «Про виправлення помилки у процесуальному документі» у межах ВП НОМЕР_1;
- визнано постанову приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. від 24 червня 2021 року у ВП НОМЕР_1 про стягнення основної винагороди у розмірі: 850819,20 грн такою, що не підлягає прийняттю до виконання.
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 22 серпня 2023 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2023 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі №340/1050/23.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У свою чергу, стаття 287 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Предметом розгляду цієї справи є правомірність винесення постанови приватного виконавця про виправлення помилки у процесуальному документі.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Оскаржуючи судові рішення, прийняті за правилами статті 287 КАС України, відповідач зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема щодо застосування частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» щодо початку перебігу 10 денного строку на оскарження постанови про стягнення з боржника основної винагороди.

Водночас, Суд зазначає, що скаржниця, формально посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, не навела обґрунтування у чому полягає помилка судів попередніх інстанцій при застосуванні відповідної норми права, а також як, на думку скаржника, ця норма повинна застосовуватись та жодним чином не обґрунтувала в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, із зазначенням нових, проблемних та раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права. 
Також, у пункті 22 рішення у справі «Мельник проти України» (заява №23436/03) Європейського Суду з прав людини зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним і воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами і цілями.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний заявником касаційної скарги спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що приватним виконавцем не доведено, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 287, 329, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2023 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі №340/1050/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни про скасування постанов.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

..........................

...........................

...........................
Н.М. Мартинюк
А.В.  Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду