П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/4239/21	

Перша інстанція: суддя Черенкова Н.П.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д.,Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 13 червня 2023 року у справі № 400/4239/21 за адміністративним позовом     ОСОБА_1 до    Адміністративної комісії адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради          про визнання протиправною та скасування постанови, –

                              В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просила:
– визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 495 від 26.05.2021.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 травня 2021 року адміністративною комісією адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення № 495 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладання на неї штрафу в розмірі 1360,00 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Постанова мотивована тим, що позивачка не уклала договір на вивіз твердих побутових відходів, чим порушила п.12.2.8 Правил благоустрою .
Підставою для винесення вказаної постанови є протокол № 123 про адміністративне правопорушення від 19.05.2021, складений головним спеціалістом адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради сектору соціально-економічного розвитку мкр Варварівка, Ігнатенко К.В., згідно якого 19 травня 2021 року о 12:10 год. зафіксовано порушення ОСОБА_1 . Правила благоустрою…, а саме п.12.2.8.
17.11.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування  своєї позиції відповідач зазначив, що  рішенням Миколаївської міської ради від 23.02.2017 за № 16\32 «Про затвердження Положень про виконавчі органи Миколаївської міської ради», було затверджено Положення про адміністрацію Центрального району Миколаївської міської ради.
За п.3.4.3,3.4.10 Положення про адміністрацію Центрального району Миколаївської міської ради, організація та контроль за дотриманням Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві на території району, покладено на адміністрацію Центрального району; розгляд скарг, заяв, звернень громадян та суб`єктів господарювання з питань благоустрою відповідно до повноважень адміністрації району.
19.05.2021 головним спеціалістом сектору соціально-економічного розвитку мкр.Варварівка-Ігнатенко К.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 123 від 19.05.2021 у відношенні ОСОБА_1 , а саме за порушення вимог п.12.2.8 Правил – відсутність договору на вивіз ТПВ і ВГС по АДРЕСА_1 . За таких обставин, зафіксовано порушення вимог ст. 152 КУпАП.
26.05.2021 даний протокол з доданими матеріалами розглянуто на засіданні Адміністративної комісії Центрального району Миколаївської міської ради.
Постановою №495 від 26.05.2021 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 152 КУпАП з призначенням штрафу у сумі 1   360 грн.
При цьому, при складанні протоколу та розгляду його на засіданні Адміністративної комісії, жодних порушень закону не допущено.
08.12.2021 ОСОБА_1 надала відповідь на відзив в якому звернула увагу на те, що протокол складений за її відсутності, не були роз`яснені права та обов`язки, не надано можливості подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, не вручено копію протоколу. Відсутні дані що протокол складений особою, яка має повноваження на його складання. Окрім того, справа розглянута за її відсутності
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Центральний районний суд м. Миколаєва рішенням від 13.06.2023 по справі № 400/4239/21 у задоволенні позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Апелянтка, мотивуючи власну правову позицію, зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апелянтка, мотивуючи власну правову позицію, зазначає:
– про засідання адміністративної комісії та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення стало відомо лише по факту отримання самої постанови, винесеною адміністративною комісією 04.06.2021 за результатами розгляду, що надійшла разом з супровідним документом простою кореспонденцією, відтак позивачка була позбавлена прав, передбачених Конституцією України та КУпАП,
зокрема, бути присутньою під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу;
– суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що у моєму господарстві не накопичуються тверді побутові відходи, та договір з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів до цього часу не укладений і позивачка ухиляється від його укладення.
– відповідачем були допущені порушення закону при притягненні позивачки до адміністративної відповідальності;
–          інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст позовної заяви.
08.08.2023 за вх. № 18604/23 відповідач надав відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції. Також відповідач заперечує проти долучення до матеріалів справи доказів, які не були наданні до розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Миколаївської міської ради 28\10 від 16.05.2013 затверджено Правила благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві.
Згідно ч.2 ст.351 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.
Позивач є фізичною особою та проживає в АДРЕСА_2 .
26 травня 2021 року адміністративною комісією адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення № 495 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладання на неї штрафу в розмірі 1360,00 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Постанова мотивована тим, що позивач не уклала договір на вивіз твердих побутових відходів, чим порушила п.12.2.8 Правил благоустрою .
Підставою для винесення вказаної постанови є протокол № 123 про адміністративне правопорушення від 19.05.2021 року, складений головним спеціалістом адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради сектору соціально-економічного розвитку мкр Варварівка, Ігнатенко К.В., згідно якого 19 травня 2021 року о 12:10 год. зафіксовано порушення ОСОБА_1 . Правила благоустрою…, а саме п.12.2.8.
ОСОБА_1 заперечень не надала, протокол не підписала.
В результаті цього повідомлення про засідання адміністративної комісії 26.05.2021, пам`ятка про права та обов`язки , передбачені ст.ст. 256, 268 КУпАП, копія протоколу направлені їй поштою, про що свідчать дані поштової кореспонденції від 19.05.2021.
На засідання адміністративної комісії ОСОБА_1 не з`явилась, заперечень не надала.
ОСОБА_1 договір не заключала, оскільки у її домогосподарстві не накопичуються тверді побутові відходи. Зазначала, що договір - це вільний вияв волі особи і вважала, що у неї наявне право не заключати договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності у даному випадку повинна передувати протиправна, винна (умисна або необережна) бездіяльність, яка полягає у не укладенні договору на вивіз твердих побутових відходів (ТПВ) зі спеціалізованими підприємствами.
Відповідно до ст. 10 ч. 1 п. 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.
Пунктом 12.2.28 Правил благоустрою …на території м. Миколаєва, затверджених рішенням Миколаївської міської ради від 16 травня 2013 року передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок в обов`язковому порядку зобов`язані укладати договори на вивезення твердих побутових відходів з особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.
Так, суд першої інстанції зазначив, що факт не укладення позивачем договору на вивіз твердих побутових відходів підтверджується матеріалами справи, та позивач пояснила, що договір на вивіз твердих побутових відходів вона не укладала, побутові відходи в її домогосподарстві не накопичуються.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачку правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП постановою № 495 адміністративної комісії адміністрації Центрального району Миколаївської області від 26 травня 2021 року та застосовано стягнення в межах санкції цієї статті, тому підстав для задоволення позову немає.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст.152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи, 26 травня 2021 року адміністративною комісією адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення № 495 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладання на неї штрафу в розмірі 1360,00 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Постанова мотивована тим, що позивач не уклала договір на вивіз твердих побутових відходів, чим порушила п.12.2.8 Правил благоустрою. 
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення га озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових га екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Фізичні та юридичні особи у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушуючи права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів (п.2 ч.2 ст.17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").
За приписами ч.ч.1,2 ст.20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).
Частиною першою статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.
Частиною 4 статті 20 вказаного Закону передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.
Також, відповідно до ч.1 ст.34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.
Відповідно до ст. 10 ч. 1 п. 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.
Відповідно до п. ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в України».
«Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цими та іншими законами».
Відповідно до п. 44 ст. 26 вищезазначеного Закону до виключної компетенція сільських, селищних, міських рад належить: «встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, одержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність».
Як зазначено відповідачем та не заперечується позивачкою, відповідно вказаного нормативного документу адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради наділена повноваженнями щодо:
«п.3.4.3. Організація та контроль за дотриманням Правил благоустрою, санітарного утримання території, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві на території
раиону.
п.3.4.10. Розгляд скарг, заяв, звернень громадян та суб?єктів господарювання з питань благоустрою відповідно до повноважень адміністрації району»
Отже, вказані повноваження здійснюються у відповідності до "Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві", затверджені рішенням міської ради Про внесення змін та доповнень до рішення Миколаївської міської ради від 19.04.07 № 12/21 «Про затвердження Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві» від
16.05.2013 № 28/10.
Статтею 15 Закону України «Про відходи» встановлено що громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані: а) дотримуватися вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами; б) вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; в) виконувати інші обов`язки, передбачені законами, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.
Відповідно до ст. 17 ч. 4 Закону України «Про відходи» суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об`єкт утворення відходів.
Згідно п.3 Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1070 від 10 грудня 2008 року, послуги з поводження з побутовими відходами надаються суб`єктом господарювання, визначеним органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах в установленому законодавством порядку виконавцем послуг з вивезення побутових відходів. Договір про надання послуг укладається між споживачем та виконавцем послуг з вивезення побутових відходів відповідно до Типового договору про надання послуг з поводження з побутовими  відходами, що додається.
 Верховним Судом у постанові від 11 листопада 2019 року  по справі   № 646/834/17   визначено правову позицію про те, що саме на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення та захоронення твердих побутових відходів.
Так, приписами статті 7 п. 1 ст. 25 Закону України «Про житлово – комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
   Відповідно до ч. 2. ст. 35-1 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів та здійснюють оплату таких послуг. 
До джерел утворення побутових відходів стаття 1 даного Закону відносить об`єкти, на яких утворюються побутові відходи, зокрема житлові будинки, підприємства, установи, організації та земельні ділянки.
          Колегія суддів, як суд першої інстанції, зазначає , що    укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору.
          Отже, факт відсутності укладення договору між споживачем та виконавцем послуг з вивезення побутових відходів є порушенням державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП.
З огляду на вищезазначене, на думку колегії суддів, позивачку правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП постановою № 495 адміністративної комісії адміністрації Центрального району Миколаївської області від 26 травня 2021 року із застосуванням стягнення в межах санкції цієї статті, за порушення вимог п.12.2.8 Правил благоустрою, зокрема відсутності договору на вивіз ТПВ і ВГС по вул. Зустрічна, 35\а.

Доводи апеляційної скарги.

Щодо доводів апелянтки про допущення відповідачем порушення закону при притягненні позивачки до адміністративної відповідальності колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 278 КУАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання - чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення і дії посадових осіб із включення до такого протоколу певних висновків не породжують правових наслідків для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто не змінюють стану його суб?єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов?язків права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Таким чином, ані протокол, ані дії посадових осіб із його складання не породжують правових наслідків для позивача, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків для нього, тобто не порушують права особи.
З приводу долучення до матеріалів справи, в якості доказу, довідки ТОВ «Міський інформаційно-розрахунковий центр» від 16.03.2023 за вих. №59 апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 8 ст. 79 КАС України: «Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї».
Відповідно до ч. 10 ст. 79 КАС України: «Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання оо матеріалів справи».
Згідно ч. 4 ст. 308 КАС України: «Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього».
Відтак, колегія суддів висновує,  що апелянтка до суду апеляційної інстанції  не подавала клопотання про приєднання  вказаних доказів до матеріалів справи та  апеляційна скарга не містить посилань на докази, які 6 підтверджували неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від апелянтки.
З урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд не бере до уваги довідку ТОВ «Міський інформаційно-розрахунковий центр» від 16.03.2023 за вих. №59 з мотивів викладених вище.
У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.06.2019    по справі № 813/3415/18 вказано: "Для інформування особи про час на місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи рекомендований лист. телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи". Та далі: "З`ясовуючи інформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої інстанції.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1  не підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з частиною 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 79, 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2023 року у справі № 400/4239/21 – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	С.Д. Домусчі    Г.В. Семенюк