Дата документу 24.07.2023 Справа № 334/3409/22

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 334/3409/22	Головуючий у 1-й інстанції Гнатюк О.М.	
Пр. № 22-ц/807/1204/23	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2023 року                                       м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Полякова О.З., Трофимової Д.А.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2  на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2023 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» (надалі – АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ») до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого природного газу

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» звернулося до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-6), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь вартість донарахованого необлікованого об`єму природного газу в сумі 43815,57 грн. , від сплати якої відповідач на користь позивача у добровільному порядку ухиляється, а також сплачені судові витрати. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Гнатюк О.М. (а.с. 32).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 34) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2023 року (а.с. 71-76) позов АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» у цій справі задоволено у повному обсязі. 
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» (ЄДРПОУ 03345716) вартість донарахованого (необлікованого) природного газу у розмірі 43815, 57 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» (ЄДРПОУ 03345716) судовий збір у сумі 2481,00 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач  ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  у своїй апеляційній скарзі (а.с. 81-83) просила рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 89). 
Ухвалою апеляційного суду клопотання ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2023 року у цій справі задоволено, поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2023 року у цій справі, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі відкрито 10 травня 2023 року (а.с. 93), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 94).
В силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі. 
Однак в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. 
Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 16 суддів, з яких 12 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень). Крім того, у період з 19 червня 2023 року по 19 липня 2023 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустці (а.с. 98).
В автоматизованому порядку суддями Поляковим О.З. та Трофимовою Д.А. у цій справі замінено суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останніх (а.с.103-106). 
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови…
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача, керувався ст.ст. 10, 12-13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, Кодексом газорозподільних систем, Законом України «Про ринок природного газу» та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так судом першої інстанції було правильно встановлено, що  ОСОБА_1  є споживачем природного газу, що постачається до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 , де значиться три зареєстрованих особи (а.с.20).
Підпунктами 1 та 6 пункту 1 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС передбачено, що суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема Оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі вразі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо: 1) відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору; 6) відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу). 
Пунктом 2 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС передбачено, що перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом. 
Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу), на території якого знаходиться комерційний ВОГ, має забезпечити безперешкодний доступ представникам Оператора ГРМ (іншого суб`єкта ринку природного газу, а саме ініціатора перевірки) за їх посвідченнями (документами, які уповноважують особу) до комерційного ВОГ та його складових для проведення їх перевірки або контрольного огляду вузла обліку.
30.01.2020 року представником відповідача було допущено уповноважених осіб АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» до газового лічильника «Elster» G-4 (2016 року виготовлення, заводський №10722964) номінальною максимально можливою витратою газу 6,0 м куб/год та усіх газових приладів, що знаходяться в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).
Відповідно до пункту 4 глави 9 розділу X Кодексу ГРС оператор ГРМ при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право у числі іншого оглядати комерційний ВОГ та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження ЗВТ, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в ЗВТ, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу). 
Згідно підпункту 7 пункту 7 глави 9 розділу X Кодексу ГРС у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу). 
В силу вимог підпункту 5 пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГРС до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку).
30 січня 2020 року за результатами перевірки режиму газопостачання на об`єкті споживача, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: несанкціоноване підключення газових приладів внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку - а.с. 9-10). Детальний опис порушення в акті інвентаризації № 0600233472 від 30.01.2020 року (а.с. 11).
Представник споживача підписав акт із зауваженнями про те, що на момент складання акту про порушення немає інформації від метрологічної служби щодо перевищення діапазону лічильника (а.с. 10).
30.01.2020 року на об`єкті споживача, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 ; працівниками АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» складено акт інвентаризації № 0600233472, який підписано представником споживача  ОСОБА_3  без застережень та зауважень. Зазначеним актом зафіксовано фактично наявне газове обладнання в домоволодінні відповідача станом на 30.01.2020 р., а саме: двоконтурний котел газовий «Buderus» 50 кВт - 1 одиниця; газова поверхня трьох камфорна «Ariston» 5 кВт -1 одиниця (а.с. 11).
Відповідно до пп. 5 п.1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку). Згідно п.1 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Пунктами 2, 3, 5 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.
Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. Споживач (несанкціонований споживач) та представники Оператора ГРМ під час виявлення порушення та складання акта про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження, заперечення та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в акті про порушення.
Відповідно до п. 7 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС на дату складання акта про порушення представник Оператора ГРМ забезпечує усунення виявленого порушення, про що в акті про порушення робиться відповідний запис. У разі неможливості усунути порушення на дату складання акта про порушення (відсутні відповідні засоби чи повноваження) представник Оператора ГРМ робить відповідний запис в акті про порушення та надалі забезпечує контроль за усуненням порушення, що підтверджується окремо складеним актом про усунення порушення. 
Під час складання акта про порушення, акта про усунення порушення, акта про припинення/відновлення газопостачання тощо представниками Оператора ГРМ обов`язково фіксуються та зазначаються у вищезазначених актах показання лічильника газу (ЗВТ), за винятком випадків відмови у доступі до об`єкта споживача, де розташований лічильник газу (ЗВТ).
Актом про порушення споживачу запропоновано звернутись 14.02.2020 до АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ», Південне шосе, 52, каб. 202 де відбудеться засідання комісії оператора ГРМ з розгляду Акту про порушення (а.с. 10), що відповідає вимогам пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу, а саме: при складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).
Відповідно до пункту 10 глави 5 розділу XI Кодексу споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення. 
За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи. 
У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.
За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії 14.02.2020 року, без присутності споживача, повідомленого раніше належним чином про дату, час і місце цього розгляду при вищевикладених обставинах, було прийнято рішення про його задоволення, оформлене протоколом від 14.02.2020 року № 322 (а.с. 18-19).
Суд першої інстанції правильно встановив, що вказаний вище акт про порушення відповідає усім вимогам, передбаченим главою 5 розділу ХІ Кодексу ГРС щодо порядку оформлення таких актів, відтак, є належним доказом, який підтверджує вчинення порушень, зафіксованих у ньому. 
Згідно із п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС несанкціоноване підключення газових приладів - самовільне під`єднання споживачем газових приладів чи пристроїв (устаткування) на об`єкті, який обліковується за нормами споживання, або внаслідок під`єднання яких перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку). 
Відповідно до виконавчо-технічної документації (приймально-передавального акту від 12.10.1998 року) за адресою споживача: АДРЕСА_1 АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» пуск газу проводився на наступні газові прилади: плита газова ПГ-4 «Днепр», плита ВПГ-23 «Львів» (а.с. 12). 
Фактично на момент перевірки за адресою споживача були встановлені та підключені до діючої системи газопостачання наступні газові прилади: двоконтурний котел газовий «Buderus» 50 кВт - 1 одиниця; газова поверхня трьох камфорна «Ariston» 5 кВт -1 одиниця. 
Факт встановлення зазначених газових приладів визнавалося споживачем та не було спростовано у суді першої інстанції.
Фактично встановлені споживачем газові прилади за адресою: АДРЕСА_1 наданої потужності мають витрати природного газу: котел газовий «Buderus» 5,84 м куб/год; ПГ-3 поверхня - 0,9 м куб/год. Загальна витрата природного газу 6,73 м куб/г. Побутовий лічильник газу G4- Elster має максимально можливу витрату 6,0 м куб/г. Таким чином, має перевищення діапазону обчислення вузла обліку газу (а.с. 17).
Відповідно до підпункту 5.5. пункту 5 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року № 285, заміна газового обладнання виконується за заявою власника (орендаря (наймача)) до газорозподільного підприємства суб`єктом господарювання, який має дозвіл на виконання зазначених робіт, виданий центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. 
Заміна обладнання оформлюється ескізом у разі заміни газового обладнання без зміни функціонального призначення, потужності та системи димовідведення. В інших випадках - з оформленням виконавчо-технічної документації. Відключення газу перед заміною газового обладнання здійснюється газорозподільним підприємством за заявою власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)). 
Пуск газу після заміни газового обладнання проводиться газорозподільним підприємством за зверненням власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)) після проведення інструктажу із безпечної його експлуатації. 
Документи щодо заміни газового обладнання передаються до архіву газорозподільного підприємства. 
Згідно із Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Держнаглядохоронпраці 01.10.97 № 254, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 1998 р. за № 318/2758 (які діяли до 2015 року) п. 4.5.7. Переміщення і заміна газових приладів і апаратів провадяться СПГГ або газовими службами підприємств з урахуванням вимог нормативних документів і внесенням змін в технічну документацію. Таким чином, законодавством на оператора ГРМ покладено обов`язок щодо приймання в експлуатацію об`єкту систем газопостачання та підключення газових приладів споживача виключно за умови наявності виконавче-технічної документації та проекту будівництва об`єкту системи газопостачання, або внесенням змін до технічної документації. 
Заміна газового обладнання до 2015 року, згідно Правил також передбачала проведення її СПГГ або газовими службами підприємств з урахуванням вимог нормативних документів і внесенням змін в технічну документацію. 
Відповідно до п. 7 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС зміна кількості або потужності газоспоживчого обладнання споживача здійснюється за погодженням з Оператором ГРМ. Споживачем забезпечується відповідність встановленого газоспоживчого обладнання проекту системи газопостачання, погодженого Оператором ГРМ. Згідно із п. 5.5 пункту 5 «Вимоги безпечної експлуатації внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будинків» глави V Правил безпеки систем газопостачання, затвердженими Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, заміна обладнання оформлюється ескізом у разі заміни газового обладнання без зміни функціонального призначення, потужності та системи димовідведення. В інших випадках - з оформленням виконавчо-технічної документації.
Разом з тим виявлені газові прилади, мають більшу від погодженої у встановленому законом порядку за планом газифікації будинку загальну сумарну витрату газу, таким чином має місце перевищення діапазону обчислення вузла обліку газу. У виконавчу-технічну документацію за адресою: АДРЕСА_1 з моменту пуску газу зміни у встановленому законом порядку не вносились. Доказів наявності іншої кількості, або іншої потужності газових приладів за вказаною адресою відповідачем не надано та в суді першої інстанції обставини наявності інших погоджених технічних умов чи плану газифікації будинку не встановлена.
З приводу доводів представника відповідача про те, що існуюча під час перевірки кількість газових приладів була встановлена набагато раніше, ще попереднім власником будинку, і тому відповідач не несе відповідальності за порушення норм Кодексу ГРМ у разі відсутності у цьому його вини, суд першої інстанції правильно зазначав таке.
Пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної системи для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору в порядку, визначеному цим розділом. Згідно з пунктом 4 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору.
Водночас відповідно до пункту 7 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРМ фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
В судовому засіданні у суді першої інстанції представником відповідача визнано факт володіння відповідачкою житловим будинкомна час виявлення порушення за адресою: АДРЕСА_1 та факт споживання природного газу (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).
У відповідності до вищезазначеного, відповідачем, як власником здійснюється фактичне споживання природного газу та оплата його вартості діючому постачальнику, а отже договір є укладеним. Таким чином, між сторонами склалися відносини договору розподілу природного газу в порядку та на умовах, передбачених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2494 (надалі Кодекс ГРМ), та Типовим договору розподілу природного газу.
А відтак, згідно розділу VIII Типового договору розподілу природного газу відповідач зобов`язаний виконувати його умови та несе передбачену законом відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідач та її представник не надали жодних належних і допустимих доказів щодо року заміни газового обладнання, дотримання порядку та процедури заміни газового обладнання, виконавчо-технічної документації та технічних паспортів на замінене газове обладнання, хоча саме він має обов`язок повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу. 
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відповідність дій працівників позивача вимогам нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини за нормативним документами про постачання газу.
Відповідно до п. 10 глави 5 розділу ХІ Кодексу споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення.
За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи.
У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.
Комісією Оператора ГРМ, було розглянуто обставини порушення, та задоволено акт про порушення (а.с. 9-14) та оформлено протоколом № 322 від 14.02.2020 (а.с. 18-19).
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого підключення газових приладів на об`єкті споживача (за наявності лічильника), внаслідок якого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильника газу), розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється виходячи з 70 відсотків граничних об`ємів споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника газу (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку для його усунення.
При задоволенні комісією акту про порушення складається розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, у зв`язку з чим у відповідності до п.3 гл.3 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, на підставі акту про порушення № 0600233472 від 30.01.2020 АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» було здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населення у сумі 43815,57 грн. (а.с. 20-22).
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Ст. 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Ч. 2 ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що правопорушенням на ринку природного газу зокрема є несанкціонований відбір природного газу.
Відповідно до підпункту 5 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку.
Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.
Враховуючи наведене, судом першої інстанції було правильно встановлено, що дії АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» щодо нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу у сумі 43815,57 грн. (а.с. 20-23), у зв`язку з виявленням несанкціонованого підключення відповідачем газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку відповідають вимогам Закону «Про ринок природного газу» та здійснені відповідно до положень Кодексу газопровідних систем.
Відповідач у добровільному порядку ухиляється від сплати вищезазначеної суми на користь позивача у добровільному порядку (лист позивача на ім`я відповідача від 10.04.2020 року з актом - розрахунком та рахунком на оплату отримано відповідачем 16.04.2020 року - а.с. 25-26, претензія а.с. 28-30).
Докази сплати останньої відповідачем повністю чи частково станом на час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції у цій справі відсутні. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу.
Стосовно також заяви (усної) представника відповідача про застосування позовної давності у цій справі в якості відмови у задоволенні позову позивача, суд першої інстанції правильно зазначав таке.
За змістом ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).
Отже, у разі, якщо позовні вимоги визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).
Проте, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права, та про особу, яка його порушила під час перевірки, а саме 30.01.2020 року, що підтверджується складеним працівниками позивача актом про порушення. Тобто, позивач дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила в день складення акту про порушення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 267 ЦПК України.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив, що перебіг трирічного строку позовної давності розпочався з моменту виявлення триваючого порушення, позовну заяву у справі подано до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, тобто, в межах строку позовної давності. Тому, суд першої інстанції правильно вважав, що підстави для задоволення заяви представника відповідача про застосування позовної давності у цій справі відсутні.
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  є такими, що фактично дублюють доводи її відзиву проти позову позивача у цій справі (а.с. 41-42), яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
Виключним право позивача є право визначати відповідача у цій справі у справі.
Апеляційним судом встановлено, що споживачів за адресою виявленого порушення: АДРЕСА_1 , є декілька осіб. Проте, позивач заявив позовні вимоги у цій справі лише до одного із споживачів, на якого само відкрито особовий рахунок по опалі послуг позивача. 
Ні позивач, ні відповідач у цій справі у суді першої інстанції не просили замінювати відповідача у цій справі з будь-яких підстав чи залучати співвідповідача, тому вказане питання судом першої інстанції не розглядалось. Суд першої інстанції розглядав, а апеляційний суд в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України - переглядає дану справу лише в межах позовних вимог позивача до ОСОБА_1 , яка є належним відповідачем у цій справі.
Оскільки, ОСОБА_1 , яка станом на час подачі вищезазначеного позову позивачем у цій справі зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_2 (а.с.33), ніж та, за якою було виявлено працівниками позивача порушення 30.01.2020 року: АДРЕСА_1 (а.с.9), та яка не є власником останнього на час розгляду цієї справи судом (оскільки право власності лише з 13.07.2021 року на підставі договору купівлі-продажу зареєстровано (1/1) за  ОСОБА_3 – отримана апеляційним судом в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції інформація із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2023 року - а.с.107-109), проте, саме на  ОСОБА_1 за адресою виявленого порушення АДРЕСА_1  в на дату його виявлення відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 ( старий о/р  НОМЕР_3 ) (а.с. 20), та по якому зареєстровано осіб: 3, у тому числі ОСОБА_3 (витяг щодо реєстрації а.с. 110 - отриманий апеляційним судом в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції), у цій справі у суді першої інстанції через свого представника визнала, що вона у тому числі є фактичним споживачем послуг позивача та, відповідно, належним відповідачем у цій справі, вона лише заперечувала, що «уповноважувала»  ОСОБА_4  для представництва її інтересів при складанні вищезазначеного акту про порушення, хоча сам  ОСОБА_4  в акті про порушення цей факт не спростовував, на підтвердження своєї особи надав посвідчення водія (а.с.14), акт підписав саме як представник споживача, із зауваженнями, які у подальшому розглядались комісією позивача при розрахунку вищезазначеної вартості та судом при розгляді цієї справи.
За вищезазначених правильно встановлених судом першої інстанції обставинах, а саме: надання ОСОБА_4 працівникам позивача доступу до вищезазначеного газового обладнання у вищезазначеному будинку та підписання акту про порушення наявність саме будь-якого «письмового уповноваження» (довіреності тощо) у останнього від ОСОБА_1 не була потрібна в силу вимог чинного законодавства.
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. 
За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). 
Підстави для звільнення від доказування у цій справі відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні. 
Відповідач ОСОБА_1 та представник останньої не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі, та зокрема належних письмових доказів (технічний паспорт (відповідач в апеляційній скарзі зазначала, що останній в неї відсутній а.с. 82), висновок експертизи тощо) із зазначенням у них конкретних потужностей витрат природного газу конкретниим котлем, що вже був встановлений за адресою споживання: АДРЕСА_1 в на день виявлення порушення та документів на встановлення цього конкретного котла у будинку у встановленому законом порядку.
Акт про монтаж вимірюваної техніки № 12430 від 15.11.2016 року (копія а.с. 68) не є таковим, оскільки свідчить лише про монтаж працівниками позивача лічильника газу у будинку відповідача у 2016 році, при встановленні якого останніми не здійснювалась перевірка газового обладнання у будинку відповідача. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані.
Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .
Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). 
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.
Не може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі як доказ, передбачений ст. 367 ч. 3 ЦПК України, для перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції від 09.03.2023 року, отриманий стороною позивача (апелянтом) лише після ухвалення останнього - 28.04.2023 року та наданий вперше лише апеляційному суду до апеляційної скарги, а саме: інформація з Інтернет відносно іншого, ніж наявний у відповідача, котла газового Buderus L0gano G234 WS – 50 (чугун) без зазначення року випуску з макс. витратою газу 5,2 куб. м/год замість 5,84 куб. м/год (а.с.17), ціна, відгуки, продаж). 
Оскільки, при цьому, у матеріалах цієї справи також відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані докази того, що позивач чи її представник не мали можливості надати цю інформацію з Інтернет раніше у суді першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (тобто поважних причин). 
Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ст. 20 ч.1 ЦК України). 
Проте, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд не може переглядати (передосліджувати) те, що суд першої інстанції не розглядав (не досліджував).
Крім того, в матеріалах цієї справи вже міститься аналогічна інформація з Інтернет, але від 09.11.2022 року (а.с.55), яка вже була предметом дослідження суду першої інстанції та яку суд першої інстанції оцінив критично і не прийняв до уваги, з чим погоджується апеляційний суд. Оскільки, ця інформація не є конкретною технічною інформацію саме відносно конкретного газового котла із зазначенням конкретного року випуску останнього (оскільки, від цього також можуть залежати витрати гази останнього), який вже був встановлений у будинку відповідача станом на дату виявленого порушення. 
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. 
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції було правильно, з додержанням вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2023 рокуу цій справі залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 24.07.2023 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Поляков О.З. 	Трофимова Д.А.