Справа № 128/450/23
Провадження № 22-ц/801/1351/2023
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2023 року	Справа № 128/450/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя – доповідач),
суддів: Ковальчука О. В., Якименко М. М.
учасники справи: 
позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Піпко Андрієм Миколайовичем, на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Карпінської Ю. Ф. в м. Вінниця, дата складання повного рішення відповідає даті його прийняття,
в с т а н о в и в :
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16 вересня 2015 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2015, до досягнення дитиною повноліття, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте після винесення рішення змінився сімейний стан позивача, погіршилось його матеріальне становище, стан здоров`я, виникли інші обставини, що є підставою для зменшення розміру аліментів: 14.07.2021 він уклав шлюб з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_4 , тобто у нього з`явився інший утриманець. Також погіршилось його матеріальне становище: його доходом є стипендія в розмірі 1250 грн. Став гіршим стан здоров`я, в зв`язку з навчанням він не має можливості додатково працювати. Тому просив зменшити раніше розмір аліментів на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, понесені на правову допомогу, в сумі 7000 (сім тисяч) грн 00 коп.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факту, що відсутність освіти у нього у віці 35 років є перешкодою до працевлаштування у вільний від занять час, не надав доказів про зміну його матеріального стану та доходи, не надав інформацію про стан свого здоров`я, а також перебування на його утриманні матері. Народження дитини в іншому шлюбі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. А також суд звернув увагу що у період з 2016 року по 2022 року позивач набув у власність нерухоме майно (шість земельних ділянок та транспортний засіб), одна з яких передана ним в оренду. 
Не погодившись із зазначеним рішенням, 29 травня 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Піпка А. М., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом, зроблено хибний висновок стосовно того, що зміна сімейного стану і наявність іншого утриманця не є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, вважає, що суд на основі припущень дійшов висновку про наявність у нього доходів для сплати аліментів, просить скасувати рішення також в частині стягнення витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги: посилається на відсутність у матеріалах справи детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом. Виходячи з чого просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов у повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача у встановлений судом строк не надійшов, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.
По справі встановлено наступні обставини:
-16.09.2015 року рішенням Вінницького районного суду Вінницької області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2015, і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 56-57);
-15.10.2015 року на виконання цього рішення постановою головного державного виконавця серії ВП № 48986239 відкрито виконавче провадження (а.с. 14);
-14.07.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.07.2021, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис 1536 (а.с. 15);
- ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилась донька ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 16), розмір стипендії 1250 грн (а. с. 19,20);
- ОСОБА_1 є учнем ВПУ № 11 м. Вінниці з 01.09.2022 до 30.06.2023 за професією «Слюсар по ремонту колісних транспортних засобів», денна форма навчання (а.с. 17);
- ОСОБА_3 є ученицею ВПУ № 11 м. Вінниці з 01.09.2021 до 20.01.2023 за спеціальністю «Інформаційна, бібліотечна та архівна справа», денна форма навчання, (що встановлено з довідки № 396 від 16.12.2022 року на а.с. 22);
-В грудні 2018 року ОСОБА_1 пройшов обстеження у медичному центрі «Альтамедика» (а.с. 26-33);
-Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.03.2023 № 325567135, ОСОБА_1 є власником (а.с. 81-83):
-- земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 0520683500:02:003:0408 на підставі рішення Вінницької міської ради про передачу земельної ділянки у власність від 28.01.2022;
- земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер 0520683500:02:003:0410 на підставі рішення Вінницької міської ради про передачу земельної ділянки у власність від 28.01.2022; 
-земельної ділянки площею 1,7219 га, кадастровий номер 0520683500:01:008:0151 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким С.В. 22.12.2020; 
-житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами загальною площею 76,1 кв.м на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким С.В. 22.12.2020; 
-1/2 земельної ділянки площею 1,2616 га, кадастровий номер 0510100000:01:130:0063 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким С.В. 22.12.2020;
-земельної ділянки площею 0,175 га, кадастровий номер 0520681000:02:006:0911 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким С.В. 22.12.2020; 
-земельної ділянки площею 1,7219 га, кадастровий номер 0520683500:01:008:0153 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким С.В. 26.03.2016, яка передана ним в оренду.
-Згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, станом на 15.03.2023 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстровано транспортний засіб марки «RENAULT MEGANE» 2016 року випуску, дата набуття власності – 14.03.2020 (а.с. 84);
-Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів заборгованість ОСОБА_1 з 01.05.2018 до 28.02.2023 становить 1152,86 грн (а.с. 88-92);
-Згідно з випискою з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, ОСОБА_2 у першому місяці 2022 року отримала дохід у розмірі 6510 грн, у другому місяці 2022 року отримала дохід у розмірі 6530 грн (а.с. 93-95).
-Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.03.2023 № 325566079, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,8158 га, кадастровий номер 0520484200:01:002:0203 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 19.08.2013, яка передана ним в оренду (а.с. 96).
Між сторонами виник спір з приводу зміни розміру стягуваних аліментів на дитину.
Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу з ОСОБА_3 , він перебуває на денній формі навчання до 30.062023 року та у нього погіршився стан здоров`я.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга         статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини ОСОБА_4 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. При цьому суд першої інстанції вірно послався на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20).
Встановивши ту обставину, що  позивачем ОСОБА_1  належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судом було встановлено збільшення доходів останнього, які полягають не лише в отриманні виключно грошових коштів, але й оцінені судом першої інстанції з урахуванням наявності у позивача значної кількості нерухомого майна, яке перебуває у його власності, - суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.
Вірно також виснував суд першої інстанції про те, що проходження обстеження у медичному центрі без висновку про неможливість виконувати позивачем тучи іншу роботу, не свідчить про таке погіршення стану здоров`я позивача, яке б слугувало підставою для зміни розміру аліментів.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з такою оцінкою суду, проте не містять об`єктивних аргументів цього.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16 вересня 2015 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та суперечитиме її інтересам.
Відтак, встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу дітям, місцевий суд належним чином мотивував свій висновок про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада               1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Приймаючи до уваги, що   ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Віннциького районного суду Вінницької області від 16 вересня 2015 року, суд першої інстанції прийняв правильне та законне рішення, яке ґрунтується на обставинах справи, на підставі повно та всебічно досліджених доказів по справі та правомірно застосовані норми матеріального та процесуального права .
Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи доказів про понесені витрати на правничу допомогу слід зазначити, що в матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги від 13.03.2023 року (а. с.67-68) та платіжна інструкція №0.0.29046668291 про понесені витрати ОСОБА_2 у розмірі 7 000 грн. (а. с. 112), тому суд першої інстанції, за відсутності з боку позивача доводів щодо не співмірності цих витрат складності справі, правомірно стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн, правильно врахував при цьому правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 31.01.2022 року у справі №185/5421/21. 
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильні висновки суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування чи зміни судового рішення.
Відтак апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду без змін (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України) як такого що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.
З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів) становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід зазначити, що, подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 сплатив 1 610, 40 грн судового збору (а. с. 165), ОСОБА_2 судових витрат в апеляційному суді не понесла. Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, понесені судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Піпко Андрієм Миколайовичем,залишити без задоволення.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18 травня 2023 року залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору, понесені  ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча                               Т. М. Шемета

Судді                                   О. В. Ковальчук 

                                                                                М. М. Якименко