Дата документу 30.08.2023 Справа № 334/5192/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 334/5192/21         Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю. 
Провадження №22-ц/807/1750/23                  Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 серпня 2023 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,  Смокотіної В.С.,  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2023 року про залишення скарги без розгляду та повернення її заявнику у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, стягувач: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс», - 
В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, стягувач: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс».

В обґрунтування скарги зазначено, що приватним виконавцем Проценко Д.Ю. протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2023 ВП № 71391641, зважаючи на те, що лист про відкриття даного виконавчого провадження скаржник отримала 29.03.2023 року після арешту її рахунку – 27.03.2023 року. Разом з тим, списання коштів відбувалося з рахунку, на який надходять лише соціальні виплати – пенсії по інвалідності. А тому, арешт цих коштів є протиправним.

Приймаючи постанову про арешт рахунку, приватний виконавець не довів, що він діяв відповідно до вимог законодавства в межах наданих йому повноважень. Крім того, під час дії воєнного стану і до його припинення припиняється звернення стягнення, зокрема, на пенсію.

Зазначає, що вона неодноразово зверталася до суду зі скаргами на дії державного виконавця, проте суд не розглядав їх по суті, а залишав без розгляду, тому вважає, що строки нею не були пропущенні, просить задовольнити клопотання про поновлення строків і розглянути справу по суті. 

З огляду на зазначене просила визнати дії приватного виконавця Проценко Д.Ю. протиправними та незаконними; скасувати постанову про відкриття провадження № 71391641; скасувати постанову про арешт банківського рахунку як незаконну; зобов`язати ОСОБА_2 повернути незаконно списані кошти з рахунку у сумі 12752,25 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2023 року скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику без розгляду.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2023 року, задовольнити клопотання, зазначене в скарзі та поновити процесуальні строки, задовольнити всі вимоги, зазначені в скарзі від 11.07.2023 року.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 у скарзі від 11.07.2023 року заявляла клопотання про поновлення процесуального строку з наведенням обґрунтованих та поважних причин для його поновлення. Між тим, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та необґрунтовано повернув скаргу скаржнику без розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс», будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог процесуального законодавства до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надали.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності вищезазначених осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженні у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає, встановленими: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає. 

Повертаючи скаргу заявнику без розгляду у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця дізналась про порушення її прав оскаржуваними постановами 27 та 29 березня 2023 року, а отже строк на їх оскарження сплив 06 та 10 квітня 2023 року. Заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для подання даної скарги заявниця одночасно зі скаргою не подала, відповідна заява не викладена у скарзі у вигляді клопотання. При цьому, у скарзі заявниця вказала, що вона подавала аналогічну скаргу до суду, на що отримувала ухвали про повернення без розгляду. Суд зауважив, що вказана обставина не є поважною причиною пропуску процесуального строку.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного. 

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник наполягала, що про порушення її прав вона дізналася: 27 березня 2023 року шляхом надходження повідомлення у мобільний додаток Viber повідомлення про арешт рахунку; 29 березня 2023 року шляхом отримання постанови приватного виконавця Проценко Д.Ю. про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. від 24 березня 2023 року було відкрито виконавче провадженнгя ВП № 71391641 на виконання виконавчого листа № 334/5192/21 виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 24 серпня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП « Запоріжремсервіс» заборгованість з оплати послуги з управління багатоквартирним будиноком з урахуванням втрат від інфляції всього у сумі 9550. 36 грн та судовий збір у розмірі 1513,33 грн ( а.с. 6).

03 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до Запорізького окружного адміністративного суду до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю., в якій позивач просила суд: визнати неправомірними дії відповідача, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, скасувати постанову відповідача про арешт банківського рахунку, відшкодувати за рахунок відповідача матеріальну шкоду у розмірі 2 296 000 грн завданої шкоди позивачу та її здоров`ю відповідачем при здійсненні ним своїх повноважень.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 280/2038/23 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. про визнання протиправними дії та скасування постанови, відшкодування матеріальної шкоди. Роз`яснено позивачу, що розгляд зазначених позовних вимог має здійснюватися у порядку, встановленому ЦПК України ( а.с. 12-13).

19 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до Ленінського районного суду м. Запоріжжя до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю., в якій позивач просила суд: визнати неправомірними дії приватного виконавця, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71391641 та про арешт банківського рахунку, відшкодувати за рахунок приватного виконавця Проценка Д.Ю. матеріальну шкоду у розмірі 2 296 000 грн, завдану їй та її здоров`ю при здійсненні ним своїх повноважень.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2023 року (справа № 334/2942/23) позовну заяву повернуто позивачеві на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України – порушення правил об`єднання позовних вимог ( а.с. 15).

Зазначена ухвала була оскаржена ОСОБА_1 до Запорізького апеляційного суду.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 29 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2023 року залишено без змін ( а.с. 16-17).

09 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до приватного виконавця Проценка Д.Ю. про визнання дій неправомірними, скасування постанов приватного виконавця, зобов`язання приватного виконавця повернути грошові кошти та притягнення приватного виконавця до відповідальності за вчинені злочинні дії та додатні до неї матеріали.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2023 року (справа № 334/4567/23) позовну заяву повернуто позивачу на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України – порушення правил об`єднання позовних вимог ( а.с. 12).

15 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. протиправними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 71391641, про скасування постанови про арешт банківського рахунку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2023 року (справа № 334/4741/23) у відкритті провадження відмовлено на підставі п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, в якій суд послався на те, що дії приватного виконавця та його рішення про відкриття виконавчого провадження та арешт банківського рахунку боржника мають самостійний спосіб оскарження, а саме шляхом звернення до суду із відповідною скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень ( а.с. 21).

26 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. про визнання дій приватного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судового рішення у цивільній справі № 334/5192/21, в якій просила визнати протиправними дії приватного виконавця Проценко Д.Ю., скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт банківського рахунку, зобов`язати повернути незаконно списані кошти.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2023 року (справа № 334/5192/21, провадження № 4-с/334/16/23) скаргу повернуто заявнику без розгляду на підставі ст. 183 ЦПК України, а саме ненадання ОСОБА_1 доказів направлення скарги приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. та стягувачу – КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, який не зазначений у скарзі ( а.с. 23-24).

04 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. 

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2023 року (справа № 334/5192/21, провадження № 4-с/334/18/23) скаргу повернуто заявнику без розгляду на підставі ст. 449 ЦПК України, а саме через порушення процесуального строку та відсутність клопотання про поновлення такого строку( а.с. 26)..

11 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, стягувач: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс». 

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2023 року (справа № 334/5192/21, провадження № 4-с/334/20/23) скаргу повернуто заявнику без розгляду на підставі ст. 183 ЦПК України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року № 14, судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено залишається без розгляду.

Звернувшись до суду 11 липня 2023 року, заявник просила визнати неправомірними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на її рахунок та списання грошових коштів. Разом з тим, зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 порушила клопотання про поновлення процесуального строку та зазначила причини, які зумовлюють його поновлення.

Суд першої інстанції на указане уваги не звернув, зазначивши, що заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для подання даної скарги заявниця одночасно зі скаргою не подала, відповідна заява не викладена у скарзі у вигляді клопотання.
Апеляційний суд звертає увагу, що відмова у відкритті проваджень, повернення заяв ОСОБА_1 не позбавляло останню права на повторне звернення до суду на предмет оскарження дій приватного виконавця в порядку, встановленому законом, чим і скористувалась ОСОБА_1 , звертаючись із повторними заявами в найкоротші терміни після повернення таких заяв.

У цьому випадку апелянт не допустила необ`єктивного зволікання з поданням повторних заяв та скарг. А тому, прийняття до розгляду такої заяви судом не порушило би принцип res judicata.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до правосуддя у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд першої інстанції не надав належну оцінку тій обставині, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 71391641, яка є предметом скарги винесена приватним виконавцем 24 березня 2023 року. Вперше ОСОБА_1 звернулася із вимогами щодо оскарження дій приватного виконавця 03 квітня 2023 року, тобто у межах визначеного законом строку і в подальшому вчинила активні дії, спрямовані на реалізацію свого права оскарження дій приватного виконавця. А відтак, суд дійшов передчасного висновку про неповажність причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення зі скаргою.

Також апеляційний суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, а також права на оскарження судового рішення з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду (рішення у справі "Балле проти Франції" від 04.12.1995 р., рішення у справі "Мушта проти України", заява № 8863/06, 18.11.2010 р.). Європейський суд зазначає, що суворе застосування строку без урахування обставин справи може перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту (справа "Станьо проти Бельгії"). ЄСПЛ також наголошує на необхідності перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні у підставах для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року), а також, чи є обмеження права особи на доступ до суду пропорційним (рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року.)

Право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права" (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Таким чином, відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції порушив право заявника на доступ до суду, передбачене ст. 6 Конвенції.

За таких обставин, ухвала суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України). 

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про неповажність причин пропуску строку на звернення до суду із скаргою на дії приватного виконавця. 

Між тим, вимога апеляційної скарги щодо задоволення клопотання про поновлення процесуального строку та задоволення вимог заяви (скарги на дії приватного виконавця) знаходяться поза межами повноважень апеляційного суду, що узгоджується із положеннями п. 6 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 448, ст. 449 ЦПК України.

У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії апеляційним судом не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2023 року про залишення скарги без розгляду та повернення її заявнику у цій справі скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повна постанова складена 01 вересня 2023 року.
Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.