Ухвала
14 серпня 2023 року
м. Київ
справа № 676/2385/22
провадження № 51 - 4775 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2023 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 12 червня 2023 року щодо нього,  
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного суду із касаційною скаргою, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п.п. 1, 4, 5 ч. 2, ч. 3 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; вимоги особи, яка подала касаційну скаргу; обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень; долучаються копії судових рішень, які оскаржуються. Крім того, в касаційній скарзі зазначається думка особи з приводу участі у касаційному розгляді.
Проте вказаних приписів закону засуджений належним чином не виконав.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.
Однак, засуджений ОСОБА_5 зазначаючи про незаконність вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2023 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 12 червня 2023 року щодо нього, не навів конкретних порушень закону, допущених судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні оскаржуваних судових рішень, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК з урахуванням положень статей 404, 412-414, 419 цього Кодексу є підставам для обов`язковового їх скасування чи зміни.
Натомість, у своїй касаційній скарзі засуджений в обґрунтування незаконності судових рішень щодо нього, серед іншого, посилаєтья на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, вказує на неповноту судового розгляду, не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
В прохальній частині касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 ставить питання про скасування вироку місцевого суду та просить ухвалити новий вирок, що не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак, засуджений в порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК свою касаційну скаргу адресував до Верховного Суду України.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши засудженому строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2023 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 12 червня 2023 року щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6                                                     ОСОБА_2                                          ОСОБА_3