Ухвала
21 серпня2023 року
м. Київ
Справа № 950/1325/22
Провадження № 51-365 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого -        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,
в с т а н о в и в:
Перевіривши клопотання засудженого ОСОБА_4 , яке за своїми ознаками є касаційною скаргою, на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, встановлено, що її подано без додержання вимог цієї статті.
Так, судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку шляхом подачі безпосередньо до суду касаційної інстанції касаційної скарги, яка має відповідати вимогам ст. 427 КПК. Тобто процесуальною формою звернення до касаційного суду є касаційна скарга.
Натомість засуджений ОСОБА_4 , порушуючи питання про перегляд постановлених щодо нього судових рішень у касаційному порядку, звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням.
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі вказується, яке судове рішення оскаржується, яким судом та коли воно постановлено. У касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з урахуванням визначених у ст. 438 КПК України підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Проте наведених положень процесуального закону засудженим ОСОБА_4 не дотримано. Так, засуджений звертається до касаційного суду з клопотанням, яке по суті є касаційною скаргою, зі змісту якої не вбачається, яке саме судове рішення він оскаржує. При цьому у клопотанні засуджений згадує вирок Харківського апеляційного суду та вирок Лебединського районного суду Сумської області, проте не зазначає дати прийняття цих судових рішень.
До того ж, всупереч приписам ст. 427 КПК України засуджений не наводить жодних підстав для перегляду судових рішень щодо нього і належного обґрунтування своїх вимог. Мотивуючи свою скаргу, засуджений вказує лише на незгоду з постановленим щодо нього вироком апеляційного суду та зазначає про законність вироку місцевого суду.
Крім того, прохання засудженого до суду касаційної інстанції сформульовано без урахування положень ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження цього суду за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Натомість засуджений, всупереч вищевказаної норми закону, у клопотанні, яке за змістом є касаційною скаргою просить залишити в силі вирок Лебединського районного суду Сумської області та пом`якшити йому міру покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини. 
Допущене порушення перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК України.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, слід залишити її без руху на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк. 
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього залишити без  руху.
Встановити скаржнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів з дня отримання ним копії даної ухвали.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги її буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                           ОСОБА_3