13.07.23
33/812/205/23
Провадження №33/812/207/23                                 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП 
Провадження №33/812/205/23
Головуюча у першій інстанції                                 Гукова І. Б.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
13 липня 2023 року          м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючої - судді Ямкової О. О.,
за участю: секретаря Богуславської О. М., 
захисника Морозова В. Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Братського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2023 року, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,  
- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

 Згідно протоколу про адмінправопорушення, 6 листопада 2022 року близько 17 години 05 хвилини на автодорозі Т 15-10 Братське-Арбузинка водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Хюндай Туксон», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та пройшов на місці зупинки огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер 6810 за своєю згодою та з фіксацією події під відеозапис. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог пункту 2.9а Правил дорожнього руху України за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постановою судді Братського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 та його захисник Морозов В. Ю. подали апеляційні скарги аналогічного змісту, в яких просять скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити.
Апелянти вважають, що постанова є необґрунтованою, не відповідає вимогам закону. Зазначають про те, що у справі немає доказів керування ОСОБА_1 автомобілем. Не підтверджено наявність у ОСОБА_1 ознак стану алкогольного сп`яніння та не роз`яснено поліцейськими його права та порядок проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не був доставлений до медичного закладу на огляд на стан сп`яніння. Після проходження огляду біля машини, ОСОБА_1 не відсторонювали від керування транспортним засобом та не перевіряли чи притягувався він раніше до адміністративної відповідальності. У самому протоколі не має місце зазначення про ідентифікацію технічного засобу за допомогою якого проводилася відеозйомка, яка не є безперервною. Немає повних даних свідків події та у ОСОБА_1 не вилучено посвідчення водія та не надано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом. 
Нажаль, суддя першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не надала, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
У суді апеляційної інстанції від захисника Морозова В. Ю. надійшла заява про відмову від поданої ним апеляційної скарги із закриттям провадження у справі.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 липня 2023 року прийнята відмова від захисника Морозова В. Ю. від поданої ним апеляційної скарги на постанову судді та провадження за скаргою захисника закрито.
Справа розглянута за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у присутності його захисника Морозова В. Ю. та за відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, за її належним повідомленням та відсутності підтвердження поважності причин неявки до суду у відповідності до статті 294 КУпАП.
В процесі розгляду справи захиснику відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та залишення її без розгляду за відсутності особистого клопотання особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, та за наявності даних про його обізнаність про хід справи та подачу ним напередодні, а саме 12 липня 2023 року, іншого змісту клопотання, яке свідчить про підтримку ОСОБА_1 своїх доводів щодо незгоди із постановленим судовим рішенням. 
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи, у їх межах, заслухавши пояснення його захисника Морозова В. Ю., а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, так як висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними. 
Ці висновки судді ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.
Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Тому суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, ретельно виклавши його зміст, відеофіксацію самої події, згідно яких  ОСОБА_1  за наявністю ознак алкогольного сп`яніння та за своєю згодою пройшов огляд на місці зупинки, внаслідок чого стан сп`яніння підтверджено за допомогою алкотестеру Драгер, яким встановлено результат в 2,20 проміле. Заперечень або незгоди з  результатами огляду водій не висловив, а навіть прокоментував «ого..то есть пьяний». Внаслідок цього дії водія кваліфіковані як керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим за складеним адміністративним протоколом ОСОБА_1 порушено положення пункту 2.9а ПДР України.
У відповідності до пункту 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положеннями статті 266 КУпАП та пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І, положень розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015  № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, та у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу проведення тесту, акту огляду на стан сп`яніння, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, текстового повідомлення на райуправління поліції та письмового пояснення свідка події ОСОБА_2 , водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, в якому знаходився сам, не справився з керуванням та з`їхав у кювет, після чого ледве вийшов з автомобіля та ледве розмовляв, внаслідок чого у поліцейських склалися обґрунтовані сумніви у його тверезості. Водій погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, який підтверджено результатами огляду за показниками алкотестера в 2,20 проміле. На питання поліцейського про стан здоров`я та необхідність викликати швидку допомогу, водій ОСОБА_1 відмовився, а при зачитуванні документів неодноразово прохав їх йому не читати, так як він усе знає, не заперечує і «питань у нього немає», але бажає отримати усі документи поштою та не буде ставити підпис про його з ними ознайомлення. Такі дії водія правильно розцінені поліцейськими, як згода з показниками газоаналізатора та відсутність бажання пройти такий огляд у медичному закладі, та ці обставини підтверджені підписом свідка події. Не висловлено водієм і зауважень з приводу проведеного поліцейськими огляду на стан сп`яніння та змісту протоколу про адміністративну відповідальність. Навпаки, о 20.00 годині, по завершенню ознайомлення з протоколом та матеріалами, ОСОБА_1 сказав «питань немає» та висловив на адресу поліцейських приємні побажання (а.с.1-10).
Тому доводи ОСОБА_1 у змісті апеляційної скарги та його захисника Морозова В. Ю. про порушення прав водія, у зв`язку з його незгодою з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та бажанні пройти такий огляд у медичному закладі, не ґрунтуються на будь-яких доказах у справі та суперечать позиції самого ОСОБА_1 , яка зафіксована за допомогою відеозапису, в тому числі його поясненням о 19.55 годині «я згоден», а при роз`ясненні йому прав - відповіддю «питань немає», та особистою згодою, після проходження огляду о 17.30-17.33 (озвучений час поліцейськими на 2 хвилини пізніше), що він п`яний. 
Не є слушними і доводи апелянта про його тверезість, що зафіксовано, на його думку, за допомогою відеозапису, оскільки такі доводи по суті є викривленням тієї події та поведінки водія, яка міститься на відеозапису та свідчить про наявність у водія алкогольного сп`яніння, що підтверджено не лише показниками алкотестера, але ще і допомогою свідка в утриманні водія в позиції стоячи біля автомобіля поліцейських та пересуванні до автомобіля, яким він керував, перебуваючи в такому стані (а.с.10). 
Не мають ґрунтовних підтверджень і загальні доводи ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. По-перше, його керування підтверджено письмовими поясненнями свідка, яким повідомлено поліції про ДТП. По-друге, ОСОБА_1 знаходився на автодорозі, після ДТП, в автомобілі сам. Ніяких інших осіб поряд не мало місця. 
Крім того сама поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована за допомогою відеозйомки у день події, його проходження огляду на стан сп`яніння, усні пояснення, зафіксовані при відеозйомці, зміст пояснень свідка, свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та при звернені до нього поліцейських, як до водія транспортного засобу, заперечень щодо наявності іншого водія не висловлював ні усно, ні письмово у протоколі, поводив себе, як водій, а тому виконував вимоги поліцейських та надав згоду на проходження огляду на стан сп`яніння.
Стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пункт 1.10 розділу І ПДР України визначають, що водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Ця подія зафіксована за допомогою технічного засобу відеозапису, а тому не вимагала залучення двох свідків. Не вимагалося і зазначення технічних характеристик цього засобу у протоколі, так як вони зазначені на самому відеозапису, а усе інше стосується даних для відеореєстраторів у тих випадках, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Посилання на наявність перерви у записі з відсутністю запису складання усіх протоколів, не має значення, оскільки момент пред`явлення до водія вимоги про проходження огляду, проходження самого огляду, роз`яснення водієві прав та зачитування протоколу зафіксовані на записі, а перерва складається між зачиненням водія у своєму автомобілі о 17.34 годині та починається після складення поліцейськими протоколу та документів до нього, та ознайомлення з ними водія (а.с.10), а тому не впливає на кваліфікацію дій водія.
Не є слушними і посилання апелянта на відсутність доказів вилучення посвідчення водія та не відсторонення від керування, оскільки ОСОБА_1 повідомлено про відсутність у нього будь-яких документів, внаслідок чого вилучати поліцейськими було нічого. А щодо відсторонення від керування, то автомобіль було пошкоджено, внаслідок з`їзду у кювет і тому його технічний стан дозволяв його використання в якості укриття, а не засобу пересування. 
Такими ж є доводи про не зазначення у протоколі ознак сп`яніння, які повинні вказуватися лише в разі відмови водія проходити огляд, а не у випадку визначення його знаходження у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок проходження такого огляду.
Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписі, здійсненому працівниками поліції на спеціальний технічний засіб, письмових поясненнях свідка  ОСОБА_2 , яким обставини самої події підтвердженні проставленням підпису у протоколі, від підпису якого водій відмовився, не заперечуючи обставин самої події . 
З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі.
Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт. Усі доводи, які були надані у суді першої інстанції досліджені суддею, належним чином оцінені та щодо них наведені ґрунтовні мотиви у постанові судді, з яких причин вони не взяті до уваги при ухваленні судового рішення.
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Братського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Головуюча                                         О. О. Ямкова