П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
14 липня 2023 року                                                                                    місто Київ
 
                                                                                справа № 755/19137/21
                                                                         провадження №22-ц/824/4287/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
 
сторони: 
позивач -  ПрАТ «АК «Київводоканал»
відповідач -  ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
відповідач - ОСОБА_3 
відповідач - ОСОБА_4 
відповідач - ОСОБА_3 
відповідач - ОСОБА_5 
відповідач - ОСОБА_6 
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_7 
на рішення Дніпровського  районного  суду м.Києва  від 6 жовтня 2022  року, ухвалене у складі судді Коваленко І.В., 
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6   про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді  2021 року  позивач ПрАТ «АК «Київводоканал» звернувся  до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_8 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачка ОСОБА_1 отримувала послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішнобудинкових мереж),  які була зобов`язана оплачувати. Крім того, відповідач  мала нести витрати за обслуговування вузлів комерційного обліку, розмір яких був встановлений  розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2019 року № 1716 для будинку АДРЕСА_2 у розмірі 86,98 грн. щоквартально.
Однак відповідач  зобов`язання  щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 1 квітня 2019 року по 30 вересня 2021 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 38188,57 грн., яка складається із: 38188,57 грн. заборгованості з оплати за послуги з водопостачання та водовідвення; 608,86 грн. заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку; 70,35 грн. заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування.
Крім того, у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі 1210,96 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3195,46 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити.
У липні 2022 року  позивач ПрАТ «АК «Київводоканал»  подав позовну заяву про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в який просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість  за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого  водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 38867,78 грн., 3% річних у розмірі 1210,96 грн.; інфляційні втрати у розмірі 3195,46 грн., витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270 грн. та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 23 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 6 жовтня 2022 року  позов ПрАТ «АК «Київводоканал» задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 38867,78 грн., інфляційні втрати у розмірі 1824,67 грн., три проценти річних у розмірі 792,70 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн., а всього на загальну суму 43755,15 грн.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який просила рішення суду першої інстанції скасувати. Зазначає в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої  інстанції є незаконним, необґрунтованим, ухвалене без дотримання норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає про те, що першої інстанції ухвалив рішення без урахування фактичних обставин та наявних об`єктивних доказів, а саме, рішенням у іншій справі встановлено: аварійний стан будинку за рішенням Київради у 2004 році і він підлягає відселенню; аварійний стан мереж постачання води, тепла та електричної енергії, а тому недоцільно її ремонтувати і кошти на це не виділялись з 2006 року; мережа постачання  води має пошкоджену водо-запорну арматуру (крани), а також масові протікання води як у самій мережі, так і в сантехнічних вузлах; приміщення № 29 не придатне для проживання: підлога прогнила і обвалилась до першого поверху; у кімнаті вкрай низька температура у зв`язку з непрацюючими радіаторами опалення; душова кімната на першому поверсі, яка знаходиться під кімнатою № НОМЕР_1 в непридатному для користування стані (мережа подачі води пошкоджена та прогнила, крани не працюють, двері відсутні, рами на вікнах прогнилі, стеля в душовій з 2-го поверху обвалилась). Крім того, ОСОБА_1 зазначає про те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, не залучивши до участі у справі Київську міську раду, яка  є власником будівлі АДРЕСА_2 . Суд першої інстанції помилково визначив обсяг заборгованості саме відповідача (відповідального квартиронаймача в кв. АДРЕСА_3 ), фактично поклавши на останнього обов`язок сплатити за весь будинок, де зареєстровано більше 120 осіб. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «АК «Київводоканал»  просив  апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване  залишити без змін. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2023  року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від  24 травня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом установлено, що відповідачі є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, по квартирі АДРЕСА_4 , які надаються ПрАТ «АК «Київводоканал».
Відповідачі свої зобов`язані по оплаті наданих позивачем послуг не несуть, у зв`язку з чим за період з 1 квітня 2019 року по 30 вересня 2021 року утворилась заборгованість  у розмірі 38867,78 грн.
Крім того,  оскільки відповідачі є споживачами послуг  з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем,  вони мають сплачувати внески на обслуговування вузла комерційного обліку. Розмір заборгованості відповідачі по внескам становить 608,86 грн.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі, споживаючи послуги з водопостачання та водовідведення, зобов`язані їх оплачувати. Разом з тим, свої зобов`язання відповідачі не виконують, своєчасно не вносять плату за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 38867,78 грн., яка підлягає  стягненню з відповідачів солідарно. З огляду на те, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача щодо сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є обґрунтованими. Разом з тим, зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних і інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, з виключенням з періоду обрахунку період з 17 березня 2020 року по 30 вересня 2021 року.  З урахуванням цього,  за період з 1 квітня 2019 року по 17 березня 2020 року три відсотки річних становить 792,70 грн., інфляційні втрати 1824,67 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Предметом спору у цій справі є стягнення  заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме за послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
До житлово-комунальних послуг належать, зокрема: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого  водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами ( ч.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, що діє з 1 травня 2019 року)
Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, є споживач та виконавець комунальної послуги. Виконавцем  послуг з централізованого водопостачання є суб`єкт  господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; виконавцем послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт  господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення.
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом  нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та  з якою або від імені  якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг (ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Судом установлено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення є ПрАТ «АК «Київводоканал», а відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , місце проживання яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами цих послуг.
Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема,  забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання (п.1 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані  житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оплати  житлово-комунальних послуг, згідно з яким споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Наведене також кореспондується із вимогами Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690, згідно з п.п.24 і 25 яких споживач здійснює оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення договору. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором.
Встановивши, що відповідачі, будучи споживачами послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення,   свої зобов`язання не виконують, не сплачують надані ним послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 38867,78 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що  сума заборгованості підлягає стягнення з відповідачів солідарно в судовому порядку.
Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач не надавав  або надавав  неналежної якості послуги з водопостачання  та водовідведення, відповідачами, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надано. Доказів на підтвердження того, що відповідачі відмовлялись від отримання послуг з централізованого постачання  холодної води та водовідведення, останніми також суду не надано (відсутні будь-які звернення з цього приводу  до ПрАТ «АК «Київводоканал»).
Посилання відповідача ОСОБА_1 на акти - претензії про неналежне надання або ненадання послуг від 16 лютого 2021 року  та від 27 листопада 2020 року є безпідставними, оскільки зміст цих актів не дає підстав вважати, що позивачем надавались відповідачам послуги  неналежної якості або не надавались взагалі. Зміст актів стосується  самого стану будинку та  забезпечення будинку теплом, і відповідно  стосуються ці акти ТОВ «Євро-реконструкція» як виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також організацію, на балансі якої перебуває зазначений будинок..
Доводи апеляційної скарги щодо невірно розрахованої позивачем заборгованості, яка позивачем розрахована, виходячи із всього обсягу  холодної води, який був поданий  до будинку АДРЕСА_2 , є безпідставними та спростовується матеріалами справи.
З листа ПрАТ «АК «Київводоканал» від 14 січня 2022 року вбачається, що  за адресою: АДРЕСА_1 відкрито один особовий рахунок № НОМЕР_2 .  Відповідно до інформації з сайту КП ГІОЦ за адресою: АДРЕСА_1 за період з 1 квітня 2019 року по 30 листопада 2020 року  було зареєстровано 9 осіб, а з 1 грудня 2020 року -10 осіб.  Оплата за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення проводилась з урахуванням кількості зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_3 .
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема  розгляду справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки розгляд цієї справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовної провадження з викликом сторін не суперечить вимогам процесуального закону.
 Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи  не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Щодо постановлення окремої ухвали, то апеляційний суд керується наступним.
Відповідно до ст.385 ЦПК України апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених ст.262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. У ч.10 ст.262 ЦПК України передбачено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, не залежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.
Отже, окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. При вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком (постанова Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 761/32388/13-ц).
З огляду на невстановлення судом факту порушення закону з боку суду першої інстанції при розгляді цієї справи підстави для постановлення судом окремої ухвали відсутні.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Рішення  Дніпровського  районного  суду м.Києва  від 6 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                                  О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                     Л.Д. Поливач
 
                                                                                                А.М. Стрижеус