ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2023 року                                                                                    Справа № 918/567/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В. ,  суддя Саврій В.А. 

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухваленого 10.07.23р. суддею Політикою Н.А. о 13:31 у м.Рівному, повний текст складено  17.07.23р. у справі № 918/567/23 
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех"
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення заборгованості в сумі 21 340 грн 80 коп.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Підприємство) в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Відокремлений підрозділ, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 21 340 грн 80 коп.
Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки від 21 квітня 2020 року № 53-122-01-20-09565, а саме зобов`язань щодо здійснення в повному обсязі оплати за поставлений товар в сумі   21 340 грн 80 коп. в строки, встановлені умовами договору, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі. 
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 10.07.23 у справі №918/567/23 позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" заборгованість за поставлений товар по договору від 21.04.2020  № 53-122-01-20-09565 в розмірі 21 340 грн 80 коп., 2 684 грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору та 5 067 грн 04 коп. - витрат на професійну правничу допомогу. 
В обґрунтування рішення, суд з посиланням на ст.ст. 6, 11, 525, 526, 530, 599, 610, 626, 627, 628, 655, 663, 691, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 78, 187, 198, 201 ПК України, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2022 у справі №160/26372/21, постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.03.2023 ВП №71008787, постанову Великої палати Верховного суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, стю.193 ГК України, постанову КМУ від 12.10.2022 №1178, постанову Правління НБУ №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», витяг ЄДРЮОФОПГФ, дійшов висновку про недоведеність відповідачем належними та допустимими доказами у справі підстав для не оплати за поставлений позивачем та прийнятий відповідачем у 2020 році товар за видатковою накладною  від 28 жовтня 2020 року № 257.
Крім того, суд з посиланням на ст.ст. 123, 124, 126, 129 ГПК України, постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 29.04.2020 у справі №920/13/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, рішення Європейського Суду з прав людини, докази понесення витрат на правничу допомогу,  вважає, що обсяг заявлених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн, а також заявлений позивачем гонорар успіху в розмірі  1 067,04 грн є пропорційними до предмету спору та ціни позову, відповідає критеріям реальності, розумності та співрозмірності, а тому суд не вбачає підстав для зменшення даних витрат. 
Не погодившись із винесеним рішенням, скаржник звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 10 липня 2023 року по справі №918/567/23 та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволені позову. Стягнути з ТОВ “Промспецтех”, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.
Зауважує, що провадження у справі № 918/567/23 було відкрито 12 червня 2023 року, розгляд справи призначено на 10 липня 2023 року о 12 год. 15 хв. Представник відповідача прибув до господарського суду Рівненської області об 11 год 50 хв., що підтверджується записом у журналі реєстрації.
Представник відповідача 10 липня 2023 року мав приймати участь у 4 судових засідання у господарському суді Рівненської області по справам № 918/567/23 о 12 год. 15 хв., № 918/514/23 о 13 год. 00 хв., № 918/450/23 о 13 год 30 хв. та у справі № 918/521/23 о 14 год. 00 хв..
Як вбачається з протоколу судового засідання по справі № 918/567/23 судове засідання розпочато об 12 год. 59 хв. 10 липня 2023 року.
На час початку судового засідання по справі № 918/567/23, представник відповідача вже перебував у судовій залі по справі № 918/514/23, яке розпочалась об 13 год. 05 хв., що підтверджується протоколом судового засідання.
Представник відповідача фізично не міг бути присутній у 2-х судових засіданнях одночасно.
У засіданні, яке відбулось 10 липня було винесено рішення по справі № 918/567/23.
Враховуючи вищенаведене, суд не надав можливість надати докази, а саме протокол комісії про прийняття рішення щодо поширення/непоширення на контрагентів мораторію (заборони), встановленого постановою КМУ від 03.03.2022 №187, з урахуванням вимог постанови НБУ від 24.02.2022 №18, що є поважною причиною.
Просить суд на підставі п.3 статті 269 ГПК України, долучити до матеріалів справи даний протокол, який є додатком до даної апеляційної скарги.
Вказує, що задовольняючи позовні вимоги позивача, судом першої інстанції не враховано, що комісія була створена з метою прийняття рішення щодо поширення/непоширення на контрагентів мораторію (заборони), встановленого постановою КМУ від 03.03.2022 № 187, з урахуванням вимог постанови НБУ від 24.02.2022 № 18.
Крім того, не погоджується із стягненням 5 067,04 грн витрат на професійну правничу допомогу, оскільки дана справа взагалі не є складною і це підтверджується насамперед розглядом даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, підготовка до розгляду справи не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, не вимагала великого обсягу аналітичної та технічної роботи, оскільки предметом спору в даній справі була відсутність оплати за поставлений товар, а також враховуючи обсяг виконаних робіт (наданих послуг), стягнутий розмір витрат на оплату послуг адвоката покладений на відповідача у сумі 5 067,04 грн є неспівмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаними роботами із предметом позову, тому апелянт вважає, що стягнутий розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в цьому випадку не відповідає критеріям розумності, співмірності, справедливості.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що в силу вимог ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).
Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 10.07.23 у справі № 918/567/23 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Щодо клопотання скаржника про долучення додаткового доказу, - протоколу комісії про прийняття рішення щодо поширення/непоширення на контрагентів мораторію (заборони), встановленого постановою КМУ від 03.03.2022 №187, з урахуванням вимог постанови НБУ від 24.02.2022 №18, у зв`язку із тим, що представник не зміг бути присутнім в судовому засіданні, яке розпочалося із запізненням, оскільки був в цей час в іншому судовому засіданні, а тому вважає поважною причиною для неподання такого доказу в суд першої інстанції, а тому на підставі п. 3 ст. 269 ГПК України просить долучити даний протокол.
Суд апеляційної інстанції вказане клопотання відхиляє, з огляду на таке.
Відповідно до приписів частин першої та третьої ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, необхідна наявність таких критеріїв, як: «винятковість випадку», «причини, що об`єктивно не залежать від особи» та «наявність доказів неможливості подання додаткових доказів до суду першої інстанції», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близькою за змістом є правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №915/2222/19.
Верховним Судом вказано, що за змістом частин 4 та 8 статті 80 ГПК України, яка врегульовує загальний порядок подання доказів, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що на залежали від неї.
Суд касаційної інстанції також вказав, що відповідно до висновку щодо застування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасність вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
Таким чином колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що провадження у справі було відкрито 12.06.2023 , відповідною ухвалою було встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позов, та звернуто увагу на те, що подання доказів здійснюється в порядку передбаченому ст. 80 ГПК України. вказана ухвала була доставлена до електронної скриньки скаржника 13.06.2023 (а.с. 55). 28.06.2023 від скаржника надійшов відзив на позовну заяву. При цьому, до відзиву протоколу комісії про прийняття рішення щодо поширення/непоширення на контрагентів мораторію (заборони), встановленого постановою КМУ від 03.03.2022 №187, з урахуванням вимог постанови НБУ від 24.02.2022 №18 додано не було, як і не було надіслано до початку судового засідання 10.07.2023, ні засобами електронного зв`язку, ні на поштову адресу. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у назві поданого доказу взагалі вказано, що це є витяг з протоколу засідання комісії щодо ризиків співпраці з учасниками/контрагентами в умовах воєнного стану від 21.12.2023 №14, хоча судове засідання в суді першої інстанції було 10.07.2023. 
Отже, колегія суддів вважає, що скаржник в своїй апеляційній скарзі не навів жодних правових підстав для долучення додаткових доказів на стадії апеляційного розгляду справи, зокрема: не обґрунтовував наявності виняткового випадку неподання зазначеного доказу до суду першої інстанції; не довів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від заявника; не надав доказів неможливості подання додаткових доказів до суду першої інстанції.
За наведеного, колегія суддів не бере до уваги долучений скаржником до апеляційної скарги доказ.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
21 квітня 2020 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Замовник), від імені якого відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" (далі - Постачальник) укладено договір поставки   № 53-122-01-20-09565 (далі - Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити для потреб Замовника продукцію, а Замовник здійснити оплату поставленої продукції за кількістю та цінами, що передбачені специфікацією № 1 (Додаток № 1 до Договору).
Предметом поставки за даним договором є 42130000-9, арматура трубопровідна (п. 1.2. Договору).
Відповідно до п. 2.1. Договору, ціна продукції, що поставляється за договором становить 588 550,00 грн., крім того ПДВ - 117 710,00 грн.
Згідно п. 2.2. Договору, загальна сума договору становить 706 260,00 грн.
Кількість товару та ціна за одиницю товару вказана у специфікації № 1 (додаток № 1) до даного договору (п. 2.3. Договору).
У пункті 3.1. Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється Постачальником протягом 90 календарних днів з дати оприлюднення договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Продукція поставляється на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010". Місце поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".
Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється Замовником за умови реєстрації Постачальником податкової накладної у ЄРПН шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС".
Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє Постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика (пункт 6.2. Договору).
Відповідно до п. 8.4. Договору датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної Вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або випадкового знищення продукції переходить до Замовника з моменту поставки продукції.
Пунктом 8.7. Договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний скласти електронну податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) протягом терміну, встановленого п. 201.10. ПКУ та протягом 2-х календарних днів з дати реєстрації податкової накладної надати Замовнику електронну квитанцію про реєстрацію, шляхом направлення її на електронну адресу Замовника pdv2@rnpp.atom.gov.ua.
Розділом 9 Договору сторони передбачили відповідальність, зокрема пунктом 9.1. визначено, що у випадку порушення строків поставки Постачальник зобов`язується сплатити Замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, Постачальник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.
У випадку порушення Постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції.
Сплата штрафних санкцій не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань по Договору.
У п. 9.2. Договору сторонами погоджено, що усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.
Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим (п. 9.3. Договору).
Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками. Строк дії даного Договору - по 31.12.2020 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань Постачальника, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків (п. 12.1. Договору).
Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.
Як встановлено судом, між сторонами підписано специфікацію № 1 до Договору.
Згідно специфікації № 1 сторони погодили поставку товару на загальну суму                           706 260 грн 00 коп.
Специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб.
Крім того судом встановлено, що між сторонами підписано технічну специфікацію, яка є Додатком № 2 до Договору.
Технічна специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб.
На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар, а саме засувку 30ч906брДУ150РУ10 в кількості 2 шт. на загальну суму 21 340 грн 80 коп., що підтверджується видатковою накладною від 28 жовтня 2020 року № 257.
Судом встановлено, що зазначена видаткова накладна підписана уповноваженими представниками сторін без зауважень та скріплена їхніми печатками.
Підставою поставки товару у вищевказаній накладній зазначено договір                                      № 53-122-01-20-09565 від 21.04.2020 року.
З метою отримання оплати за поставлену продукцію позивачем складено рахунок на оплату від 28 жовтня 2020 року № 269 на суму 21 340 грн 80 коп.
Як вбачається з матеріалів справи ярлик на придатну продукцію по видатковій накладній № 257 від 28.10.2020 року оформлено 30.10.2020 року.
28 жовтня 2020 року позивачем було складено податкову накладну № 8 на отримувача (покупця) ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП "Рівненська АЕС" на загальну суму коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість 21 340,00 грн., реєстрацію якої було зупинено.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року у справі № 160/26372/21 визнано протиправними та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 2879524/400492771 від 19.07.2021 року. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" № 8 від 28.10.2020 року датою її подання.
Згідно постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від                       06.03.2023 року ВП № 71008787 про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 160/26372/21 від 16.01.2023 року про  зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" № 8 від 28.10.2020 року датою її подання закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (фактичне виконання в повному обсязі згідно з виконавчим документом).
З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією від 08.05.2023 року № 432 на оплату заборгованості за договором.
У відповідь на вказану претензію відповідач листом від 26.05.2023 року                                      № 10175/001-юр повідомив, що на виконання вимог постанови КМУ "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації" від 03.03.2022 р. № 187, з урахуванням вимог постанови НБУ від 24.02.2022 року № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", з метою захисту національних інтересів до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою агресором, та заборони здійснення видаткових операцій за рахунками резидентів рф/рб, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти рф/рб, комісією щодо ризиків співпраці з учасниками/контрагентами в умовах воєнного стану договір № 53-122-01-20-09565 від 21.04.2020 року заблокований, у зв`язку з чим здійснення оплати не можливе до моменту його повного розблокування. Також в листі зазначено, що Відокремлений підрозділ здійснить в обов`язковому порядку оплату по договору № 53-122-01-20-09566 від 21.04.2020 року після його деблокування.
З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений товар згідно видаткової накладної від 28.10.2020 року № 257 Товариство звернулося з позовом, в якому просить стягнути з Підприємства в особі Відокремленого підрозділу заборгованість за поставлений товар згідно видаткової накладної від 28 жовтня 2020 року № 257 в сумі  21 340 грн 80 коп.
Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд,  зазначає наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Нормами ч.1 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, на підставі   укладеного ними договору поставки №53-122-01-20-09565 від 21.04.2020.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).
За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).
В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно зі статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Суд встановив факт поставки Товариством товару за Договором вартістю 21 340 грн                 80 коп., про що свідчить наявна в матеріалах справи підписана та скріплена печатками обох сторін видаткова накладна від 28 жовтня 2020 року № 257.
Вказана видаткова накладна містить найменування суб`єктів господарювання, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідає вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", тому є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Нормами статті 599 Цивільного кодексу України вказано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Колегія суддів зауважує, що враховуючи умови вказані у  пункті 6.1. договору щодо порядку розрахунків, зобов`язання відповідача щодо оплати товару мало бути виконане протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію за умови реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН.
Зазначення ціни договору з урахуванням ПДВ свідчить про обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну з метою отримання покупцем податкових вигод.
Отже, платник податку - постачальник з настанням першої з умов виникнення податкових зобов`язань, визначених у пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Як убачається із матеріалів справи, позивачем за фактом відвантаження товару за спірною господарською операцією складено та направлено до Єдиного реєстру податкових накладних податкову накладну № 8 від 28.10.2020, реєстрацію якої було зупинено.
Таким чином, дії платника податків зі складення податкової накладної за фактом відвантаження товарів, підтвердженого виписаною видатковою накладною, відповідають вимогам статей 185, 187 Податкового кодексу України щодо визначення першої з подій, з настанням якої у постачальника виникає обов`язок скласти податкову накладну.
За приписами абзаців 2, 5, 6 та 10 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Враховуючи ту обставину, що податкова накладна була подана позивачем на реєстрацію в обумовлені Податковим кодексом України строки, а також те, що дата реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не залежить від волі позивача та була зупинена податковим органом, на думку суду апеляційної інстанції, позивачем було вчинено вичерпний перелік дій з метою реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року у справі № 160/26372/21 зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех"  № 8 від 28.10.2020 датою її подання.
Згідно постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від  06.03.2023 ВП № 71008787 про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 160/26372/21 від 16.01.2023 про  зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" № 8 від 28.10.2020 датою її подання закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (фактичне виконання в повному обсязі згідно з виконавчим документом).
При цьому, відповідно до абзаців 23, 25, 26 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.
Отже, колегія суддів звертає увагу, що навіть у випадку відмови постачальнику у реєстрації податкової накладної покупець має передбачену законодавством можливість здійснити заходи з метою недопущення негативних наслідків для своєї господарської діяльності у зв`язку з незарахуванням сплаченого ним податку на додану вартість за поставлений товар до податкового кредиту.
Крім того, за приписами абзаців 3, 4, 7 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У постанові від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, за яким обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що зупинення реєстрації податкової накладної, як і відсутність її реєстрації, жодним чином не нівелює обов`язок покупця зі сплати вартості поставленого товару саме у строк, обумовлений договором, оскільки відсутність квитанції про реєстрацію податкової накладної та будь-яких інших документів не може вважатись відкладальною умовою та не звільняє покупця від обов`язку оплатити поставлений товар у визначений договором строк.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання Відокремленим підрозділом за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу Відокремлений підрозділ не надав, позовна вимога про стягнення з нього заборгованості в розмірі 21 340 грн 80 коп. на переконання колегії суддів є обґрунтованою.
Щодо посилань скаржника, як у суді першої, так і в суді апеляційної інстанції про зупинення здійснення видаткових операцій за договором поставки від 21.04.2020 року № 53-122-01-20-09565, слід  зазначити наступне.
Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затвердженні постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022, яка набрала чинності 19.10.2022.
Пунктом 2 вказаної постанови Уряду встановлено, що:
- замовникам забороняється здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг у громадян Російської Федерації/Республіки Білорусь (крім тих, що проживають на території України на законних підставах); юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства Російської Федерації/Республіки Білорусь; юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків (далі - активи), якої є Російська Федерація/Республіка Білорусь, громадянин Російської Федерації/Республіки Білорусь (крім тих, що проживають на території України на законних підставах), або юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства Російської Федерації/Республіки Білорусь, крім випадків коли активи в установленому законодавством порядку передані в управління Національному агентству з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів;
- замовникам забороняється здійснювати публічні закупівлі товарів походженням з Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком товарів, необхідних для ремонту та обслуговування товарів, придбаних до набрання чинності цією постановою;
- звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 169 "Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1254), а також договір про закупівлю, всі додатки та зміни до нього оприлюднюються замовником протягом 90 днів з дня припинення або скасування правового режиму воєнного стану в Україні, якщо замовником не оприлюднено такий звіт, договір про закупівлю, всі додатки та зміни до нього до набрання чинності цією постановою;
- закупівлі товарів, робіт і послуг, що розпочаті до набрання чинності цією постановою, завершуються в порядку, що діяв до набрання чинності цією постановою.
Судом встановлено, що спірний договір було укладено між сторонами 21.04.2020, тобто до початку введення правового режиму воєнного стану в Україні та до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022, а тому положення такої постанови не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Відповідно до п. п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 187  від 03.03.2022 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:
1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором): громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.
Відповідно до  п. 15 постанови Правління Національного банку України № 18  від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України операцій (дій), які зазначені в переліку вказаного пункту.
Як убачається із витягу з ЄДРЮОФОПГФ позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Промспецтех" (код 40049277) є юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства України, місцезнаходження -  м. Нікополь, Дніпропетровська обл., Україна. 
Засновниками (учасниками) юридичної особи є: ОСОБА_1 , громадянство: Україна, Місцезнаходження: Україна, Розмір частки засновника (учасника):  1 000,00.
При цьому, скаржником, як до суду першої так і до суду апеляційної інстанції не подано  доказів застосування обмежувальних заходів (санкцій) до позивача в порядку Закону України "Про санкції", не подано суду доказів належності позивача до осіб, передбачених п. п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 187. Матеріали даної господарської справи також не містять доказів застосування до позивача заходів у виді зупинення здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками  відповідно до постанови Правління Національного банку України № 18.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає вказані доводи скаржника щодо неоплати за поставлений товар позивачем та прийнятий відповідачем у 2020 році товар за видатковою накладною  від 28 жовтня 2020 року № 257 безпідставними та такими, що спростовуються наведеним вище.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, судова колегія вказує таке.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Окрім цього, суд має також враховувати: складність справи та складність виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі  статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У справі “Схід/Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В обґрунтування про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу позивач у суді першої інстанції заявляв, що з метою захисту своїх прав та інтересів у даному спорі, ним було укладено з Адвокатським об`єднанням "Легал Партнерс Юкрейн" Договір про надання правової допомоги від 02.01.2023  № 3/2023, за яким позивачем понесені витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 4 000,00 грн. Також до попереднього розрахунку суми судових витрат позивачем включений гонорар успіху в сумі 1 067,04 грн 5% від задоволених позовних вимог.
Як убачається із матеріалів справи, що адвокатом Кобеляцьким Д.М., у даній справі, подавались до суду: позовна заява та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката заявник надав суду копії наступних документів:
1) Договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 року № 3/2023;
2) Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги  - Прайс-лист (розмір адвокатського гонорару при юридичному обслуговуванні без фіксованого гонорару);
3) Акту про надання правової допомоги від 05.06.2023 на суму 4 000,00 грн., з яких:  4 000,00 грн. за підготовку позовної заяви.
Слід зазначити, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у заявленому розмірі, адже розмір таких витрат має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Разом з тим, в справі наявні заперечення відповідача проти покладення на нього витрат позивача на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, просить зменшити їх розмір до 1000,00 грн.
Враховуючи наведене вище, судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що обсяг заявлених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн, а також заявлений позивачем гонорар успіху в розмірі 1 067,04 грн є пропорційними до предмету спору та ціни позову, відповідає критеріям реальності, розумності та співрозмірності, а тому відсутні підстави для зменшення даних витрат.
За наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції про задоволення позову.
Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими    судом обставинами справи.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 10.07.23 у справі № 918/567/23 прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.
  
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                                 
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 10.07.23  у справі № 918/567/23  залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 10.07.23  у справі № 918/567/23  залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.
4. Справу №918/567/23  повернути до господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "28" вересня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Миханюк М.В. 

Суддя                                                                                              Коломис В.В.  

Суддя                                                                                              Саврій В.А.