Справа № 308/14272/21

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и
    
09.08.2023                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2021 року, 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження – Закарпатська обл., м. Виноградів, тимчасово не працює, місце проживання - АДРЕСА_1 , гр. України,

визнано винуватим у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 482 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 94692 (дев`яносто чотири тисячі шістсот дев`яносто дві) гривні 64 копійки із конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: іноземну валюту в розмірі 1120000 Угорських форинтів, що за курсом НБУ на 13.10.2021, становить 94692,64 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до постанови, 13.10.2021, о 20 год 40 хв, прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України на напрямку 102 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані приблизно 15 метрів від лінії державного кордону України було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який перемістив через митний кордон України, що проходить по лінії державного кордону України, іноземну валюту, а саме: Угорські форинти в кількості 1120000 форинтів. Дана ділянка державного кордону знаходиться поза межами розташування пункту пропуску на кордоні. У своєму поясненні ОСОБА_1 зазначив, що він з двома товаришами йшов подивитись чи можна перетнути кордон до Угорщини поблизу пункту пропуску «Вилок». Коли вони повертались, їх затримали прикордонники. Також повідомив, що з собою мав один мільйон сто двадцять тисяч форинтів Угорщини. Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України поза митним контролем іноземну валюту, а саме: Угорські форінти в кількості 1120000 форинтів, що за курсом НБУ на 13.10.2021, становить 94692,64 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності апелянта, з копією постанови він ознайомився лише у квітні 2022 року. Вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що не відповідає дійсності твердження суду про оцінку письмових доказів у справі у їх сукупності. Так, у протоколі про порушення митних правил відсутні дані про свідків та понятих, крім цього такі судом допитані не були. Стверджує, що прикордонники затримали його не на прикордонній смузі, а на території України, тому жодного порушення ОСОБА_1 не вчиняв. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Заслухавши думку представника митниці Зубенка І.І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення необхідно поновити, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про поважність причин щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є слушними з огляду на таке.
Так, з оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції. При цьому, матеріали справи містять відомості про те, що він був обізнаний з тим, що справа відносно нього розглядається в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, однак на судове засідання, призначене на 17 грудня 2021 року, ОСОБА_1 не з`явився. При цьому, береться до уваги те, що у матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 копія оскаржуваної постанови була надіслана у встановлений законом триденний строк, як і дані про отримання ним судового рішення. Вищенаведене, у свою чергу, свідчить про те, що доводи ОСОБА_1 про те, що зі змістом оскаржуваної постанови він ознайомився лише у квітні 2022 року, - не спростовані й заслуговують на увагу.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку із чим доводи про поновлення строку визнаються обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, а відтак строк поновлюється.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якого суд апеляційної інстанції належним чином повідомляв про розгляд справи, призначений на 08.08.2023, однак до суду ОСОБА_1 не з`явився, хоча обізнаний з тим, що в суді апеляційної інстанції розглядається подана ОСОБА_1 апеляційна скарга. Отже, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення щодо ОСОБА_1 апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Так, статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України правопорушення підтверджується такими доказами: протоколом про порушення митних правил № 1591/30500/21 від 14.10.2021 (а. с. 1-3); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких він підтвердив, що викладені у протоколі про порушення митних правил обставини мали місце за його участі (а. с. 4); актом приймання-передавання від 14.10.2021 (а. с. 8), протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №007563 від 13.10.2021 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а. с. 9); протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 13.10.2021 (а. с. 10); протоколом про адміністративне затримання від 13.10.2021 (а. с. 11); актом про виявлення грошових коштів від 13.10.2021 (а. с. 13); доповідною запискою старшого державного інспектора оперативного відділу №2 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Закарпатської митниці Дудаша З. Й. (а. с. 18).
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що старший державний інспектор оперативного відділу №2 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Закарпатської митниці ОСОБА_2 , який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні процесуального документу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 , та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи – на такі дані не вказувалось у суді першої інстанції, і не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 482 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд, перевіривши вищенаведені докази на предмет належності, допустимості та достатності, дійшов до переконання, що вони у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 , знехтував встановленими Митним кодексом України нормами щодо переміщення через митний кордон України поза митним контролем іноземної валюти, а саме угорські форінти в кількості 1120000 форинтів, що за курсом НБУ станом на 13.10.2021, становить 94692,64 грн, відтак у його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України. 
Частиною 1 ст.482 МК України встановлено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митного органу або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами митного органу.
Об`єкт правопорушення – порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України, який є необхідною умовою нормальної діяльності митних органів щодо стягнення передбачених законодавством митних платежів, здійснення митного контролю і митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Об`єктивна сторона – дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України поза місцем розташування митного органу або поза часом здійснення митного оформлення. Під дією мається на увазі активна поведінка (вчинок) особи, спрямована на спричинення певних негативних наслідків.
Під переміщенням товарів і транспортних засобів поза митним контролем слід розуміти їх переміщення через митний кордон поза місцем розташування митниці, тобто поза зонами митного контролю, через які здійснюється таке переміщення.
Переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон поза часом здійснення митного оформлення митним органом становить об`єктивну сторону цього правопорушення, навіть якщо таке переміщення здійснювалося в установлених місцях.
Суб`єкт правопорушення – осудна особа, яка досягла 16-річного віку, а також посадова особа підприємства.
Суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини. Ставлення винного до наслідків у вигляді порушення порядку переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України може характеризуватися непрямим умислом або необережністю. Для кваліфікації дій за ст. 482 МК України не мають значення мотив і мета їх учинення особою, а також те, чи настали шкідливі наслідки.
Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.482 МК України, має бути достеменно встановлено факт переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України поза місцем розташування митного органу або поза часом здійснення митного оформлення або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами митного органу.
За змістом статті 10 МК України межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України. Межі території зазначених островів, установок і споруд становлять митний кордон України.
Апеляційний суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, вважає, що сумнівів у тому, що ОСОБА_1 мав наміри перемістити через митний кордон України поза митним контролем іноземну валюту, а саме: угорські форінти в кількості 1120000 форинтів, що за курсом НБУ на 13.10.2021, становить 94692,64 грн і, відповідно порушив митне законодавство України, зокрема ч. 1 ст. 482 МК України, не виникає. З огляду на те, що у матеріалах справи міститься достатньо належних та достовірних доказів, які безумовно свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 482 МК України, доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд ухвалив судове рішення на підставі доказів, які викликають сумніви, апеляційний суд визнає безпідставними і необґрунтованими. 
При цьому, не бере до уваги апеляційний суд доводи апелянта про те, що у протоколі про порушення митних правил відсутні дані про свідків та понятих, що такі судом допитані не були. Так, відхиляючи твердження апелянта у цій частині, апеляційний суд констатує, що жодних порушень при оформленні процесуального документу, чи зауважень щодо його змісту - немає. Так, з матеріалів справи убачається, що протокол про порушення митних правил складений у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , при цьому, вимоги чинного законодавства щодо оформлення процесуального документу та повідомлення особі про факт порушення нею митних правил були дотримані. З матеріалів справи також вбачається, що зі змістом процесуального документу ОСОБА_1 було ознайомлено, що підтверджується його особистими підписами.
Доводи апелянта про те, що місцевий суд не допитав свідків у справі, відхиляються з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що стороною захисту заявлялись клопотання про допит свідків. Крім того, ОСОБА_1 не посилається на прізвище, ім`я по батькові свідків, яких необхідно було допитати у суді першої інстанції та необхідність допиту яких мала місце у суді апеляційної інстанції.
Інші доводи, на які посилається апелянт, а саме те, що прикордонники затримали його не на прикордонній смузі, а на території України, тому жодного порушення ОСОБА_1 не вчиняв, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, і є такими, що жодним чином не впливають на правильність та обґрунтованість висновків місцевого суду про те, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України поза митним контролем - іноземну валюту, а саме: угорські форінти в кількості 1120000 форинтів, що за курсом НБУ на 13.10.2021, становить 94692,64 грн, відтак у його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, тому судове рішення є законним і обґрунтованим.
Інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі не спростовують обставин, зазначених у протоколі та висновку суду щодо винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 482 МК України.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції врахувавши обставини справи, характер вчиненого правопорушення, дав належну оцінку наявним доказам, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 482 МК України, а тому накладене на ОСОБА_1 стягнення є таким, що відповідає, як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає, передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети – виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, і на такі в апеляційній скарзі не вказується.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; і до апеляційної скарги не додано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України адміністративного правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги з наданням доказів в їх підтвердження.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И  В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2021 року, щодо ОСОБА_1 , - залишити без зміни.

                Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН