ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/797/23	Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б. 	
Провадження № 33/817/348/23 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Ковалівського Б.В. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Ковалівського Б.В. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 червня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 15 травня 2023 року, о 23 год. 15 хв., ОСОБА_1 в с.Новосілка по вул.Асфальтна Чортківського району Тернопільської області, керував транспортним засобом скутер Honda Dio, б/н, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а. ПДР України. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alсotest Drager 6810, результат 0,47 проміле. Від керування відсторонений. Від проходження огляду в медзакладі, а саме в Бучацькій ЦКРЛ, водій відмовився.

       В апеляційній скарзі захисник особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Ковалівський Б.В. вказує на передчасність постанови суду першої інстанції, прийнятою за відсутністю на те достатніх доказів вини останнього, а тому вона підлягає скасуванню.
       В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_1 не був згідний з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного засобу "Драгер".
       Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі на алкогольне сп`яніння та враховуючи ці обставини останній не відмовлявся від огляду в медичному закладі. Даний факт, на думку захисника, стверджуються відсутністю в матеріалах справи письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.
       З приводу обставин справи захисник зазначає, що ОСОБА_1 скутером не керував, наміру здійснювати рух у нього не було. Вказує, що дані обставини стверджують відеозаписами, долученими до матеріалів справи, на яких не зафіксовано моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
       Вважає неналежним доказом роздруківку газоаналізатора "Драгер", оскільки в ній не вказане місце проведення тесту.
       Стверджує, що постанова про накладення адміністративного стягнення оскаржена до Бучацького районного суду, зважаючи на це, вважає, що така, як доказ, не може братися судом до уваги.
       Апелянт посилається на неналежність, як доказу, відеозапису, оскільки в протоколі немає посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.
       Також захисник вважає неналежним доказом рапорт працівника поліції, оскільки такий є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду у справі №524/5741/16-а від 20 травня 2020 року).
        Просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 червня 2023 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
       Заслухавши адвоката Ковалівського Б.В., який повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.06.2023 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №179320 від 15 травня 2023 року, 15 травня 2023 року, о 23 год. 15 хв., ОСОБА_1 в с.Новосілка по вул.Асфальтна Чортківського району Тернопільської області, керував транспортним засобом скутер Honda Dio, б/н, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а. ПДР України. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alсotest Drager 6810, результат 0,47 проміле. Від керування відсторонений. Від проходження огляду в медзакладі, а саме в Бучацькій ЦКРЛ, водій відмовився.
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Зокрема, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою з технічного приладу "Драгер 6810", якими зафіксовано результат проведеного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 - 0, 47 проміле.
       Протокол, акт огляду та роздруківка з газоаналізатора підписані ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження апелянта про те, що його не ознайомили з правами, передбаченими ст.268 КУпАП.
       З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 порядок та процедуру проведення огляду водія на стан сп`яніння, зокрема - можливість проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я, а також те, що ОСОБА_1 добровільно не погоджувався пройти тест на сп`яніння і не погодився з його результатами, є надуманими і таким, що не відповідають дійсності.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 мопедом "Хонда Діо" б/н, який рухаючись по вул.Асфальтна с.Новосілка Чортківського району Тернопільської області, без шолома.
       Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії БАД №297965 від 15.05.2023 про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.
       Факт скасування вказаної постанови Бучацьким районним судом (рішення від 21.06.2023 року) не спростовує доведеності вини ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні, оскільки судовим рішенням не спростовується правомірність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . 
       Також відеозаписом підтверджується, що в подальшому працівник поліції повідомив водієві наявні у нього ознаки сп`яніння та, у відповідності до п.2.5 ПДР України, запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій транспортного засобу ОСОБА_1 погодився.
       Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 0, 47 проміле, з чим останній погодився та не бажав проходити такий огляд в медичному закладі. При цьому, працівник поліції уточнив, чи згідний ОСОБА_1 з результатмо огляду, на що отримав ствердну відповідь і чи не бажає пройти такий огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився.
       Таким чином, судом правильно встановлено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, оскільки керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Відсутність у роздруківці газоаналізатора місця проведення огляду, на що звертає увагу адвокат в апеляційній скарзі, не свідчить про невідповідність результатів приладу, оскільки його зміст дає можливість з достатньою повнотою встановити усі необхідні відомості для всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи. 
       Не пред`явлення водієві сертифікату відповідності технічного пристрою та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювання, про що сторона захисту вказує в апеляційній скарзі, не може бути підставою для скасування постанови суду, якою ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності.
       Згідно п.5 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВСУ, МОЗУ від 09 листопада 2015 року №1452/73 перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
       Як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису з відеокамери поліцейського, такої вимоги ОСОБА_1 не заявляв.
       Відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747, зареєстрованого в МЮУ 01.11.2016 року за №1417/29547, «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» повірка газоаналізаторів проводиться 1 раз на рік (п. 23).
       Згідно роздруківки з газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» останнє калібрування даної вимірювальної техніки проводилась 15 червня 2022 року, тобто чинний до 15 червня 2023 року, що стороною захисту не заперечується.
       Таким чином, враховуючи те, що газоаналізатор «Alcotest Drager 6810», своєчасно пройшов калібрування та повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав не довіряти його показанням немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 .
       З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.
       Наведені апелянтом міркування щодо "сумнівності відео з нагрудних камер працівників поліції", як про це стверджується в апеляційній скарзі, носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірності проведених відеозаписів.
       Крім цього, твердження апелянта про те, що відеозаписи з нагрудних камер інспектора поліції не містять доказів, які б підтверджували керування ОСОБА_1 транспортним засобом, спростовується відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції почали спілкуватись з ним, при цьому ОСОБА_1 на протязі всього часу будь-яких пояснень про те, що транспортним засобом він не керував, поліцейським не повідомляв, не вбачається таких обставин і з матеріалів справи.
       Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , під час проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не повідомляв, що не керував транспортним засобом, про що він зазначає в апеляційній скарзі.
Натомість, характер його поведінки після зупинки транспортного засобу, а саме мопеда, працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, що ОСОБА_1 , на час фіксації правопорушення працівниками поліції, фактично і не заперечував.
З відеозаписів, долучених до матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 перебував за кермом вищевказаного мопеда, який здійснював рух, що вказує на ознаки заведеного двигуна.
       Тому, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

       Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання про закриття провадження у справі, поданому до суду першої інстанції, який надав їм належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
       З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
       Відсутність направлення для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що звертає увагу апелянт, як на підставу скасування судового рішення і закриття провадження у справі, є безпідставним.
       
       У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 червня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в:
       
       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Ковалівського Б.В. залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя