ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 липня 2023 року 	м.Дніпро	справа № 340/5427/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі № 340/5427/22 (суддя Черниш О.А. справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач), в якому просив:
- визнати неправочинними дії відповідача щодо перерахування та зменшення йому розміру пенсії з 01.11.2011 року;
- скасувати розпорядження від 24.11.2011 року, протокол від 24.11.2011 року, розпорядження від 01.12.2011 року у його пенсійній справі №168196 щодо перерахування та зменшення розміру його щомісячної пенсії з 01.11.2011 року;
- відновити розмір його пенсії, встановлений розрахунком, вчиненим відповідачем в порядку виконання постанови від 23.11.2010 року Кіровського районного суду міста Кіровограда по адміністративній справі №2а-9110/10 і підтвердженого відповідачем у своєму розпорядженні від 01.10.2011 року по пенсійній справі №168196.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року позовну заяву в частині позовних вимог про  визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії за період з 01.11.2011 року по 27.05.2022 року залишено без розгляду на підставі ч.3 ст.123, п.8 ч.1 ст.240 КАС України.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом процесуальних норм, неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, позивач просить ухвалу суду скасувати, а справу розглянути із прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог скарги позивач зазначає, що не порушував строків звернення до суду, оскільки в ст.76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» та в ст. 1189 ЦК України законодавець прямо вказує на відсутність будь-яких строків давності по відшкодуванню шкоди , завданої ядерним випромінюванням. Шкода, завдана його здоров`ю та інвалідність прямо пов`язані з дією на організм ядерного випромінювання під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .   
Зазначає, що розмір його пенсії було протиправно зменшено, а всупереч постанові Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2010 року у справі №2а-9110/10, державна та додаткова пенсія, передбачені статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виплачуються йому з листопада 2011 року у розмірі меншому, ніж установлено законом, оскільки пенсійний орган не застосовує при їх обчисленні розмір мінімальної пенсії за віком, установлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Вважає, що позовну заяву подано до суду в межах строку, встановленого законодавством.
Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. вважає, що оскаржена позивачем ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, доводи апеляційної скарги безпідставними. Просить відмовити у задоволенні скарги позивача, оскаржену ухвалу залишити без змін. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч.1ст.311, ч.1 ст.312 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Так, суд першої інстанції, залишаючи частину позовних вимог позивача без розгляду, вказав, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду залежала від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Позивач, отримуючи пенсію щомісяця, знав про її розмір, а також мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про те, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових, зокрема, починаючи з листопада 2011 року. Отже, з дня отримання пенсійної виплати позивач вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді від 28.12.2022 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову. У відзіві відповідач також наполягав на тому, що позивач без поважних причин пропустив передбачений статтею 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами за період з 01.11.2011 року, що має наслідком залишення позову без розгляду.
Перевіряючи дотримання строків звернення до суду, суд прийшов до висновків, що частина позовних вимог ОСОБА_1 , а саме про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії за період з 01.11.2011 року по 27.05.2022 року підлягають залишенню без розгляду на підставі ч.3 ст.123, п.8 ч.1 ст.240 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Позивач 28.11.2022 року звернувся до суду з позовом, стверджуючи, що у листопаді 2011 року розмір його пенсії було протиправно зменшено, а всупереч постанові Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2010 року у справі №2а-9110/10, державна та додаткова пенсія, передбачені статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виплачуються йому з листопада 2011 року у розмірі меншому, ніж установлено законом, оскільки пенсійний орган не застосовує при їх обчисленні розмір мінімальної пенсії за віком, установлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Позивач зазначав, що про порушення своїх прав він дізнався у листопаді 2022 року, коли ознайомився з пенсійною справою. До позову додано довідку ГУ ПФУ в Кіровоградській області №1100-0501-8/36977 від 28.10.2022 року про розмір призначеної та виплаченої позивачу пенсії за травень 2009 року - жовтень 2022 року. 
За позицією позивача, відповідно до статті 76 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", згідно рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009, постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а на спірні правовідносини не розповсюджуються будь-які строки давності або строки звернення до суду.   
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Спеціальне законодавство у сфері соціального захисту містить такі норми.
Згідно зі статтею 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Аналізуючи зазначені норми права, суд першої інстанції зробив правильні висновки, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі №510/1286/16-а дійшла до висновку, що норми статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 
1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 
2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
Натомість предметом спору у цій справі за позовом ОСОБА_1 є рішення та дії органу Пенсійного фонду, прийняті/вчинені у 2011 році, з приводу перерахунку пенсії, призначеної позивачу за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Оскільки цей спір виник щодо порушення законодавства при визначенні розміру пенсії позивача, а не щодо виплати вже нарахованих сум пенсій на минулий час, підстави для виплати пенсій без обмеження будь-яким строком у даній справі відсутні. 
До спірних правовідносин також не застосовуються норми частини 2 статті 98 Закону України "Про пенсійне забезпечення" щодо періоду, за який можливий перерахунок раніше  призначеної пенсії, оскільки цей спір не стосується перерахунку пенсії при виникненні підстави для її підвищення, зокрема у зв`язку з поданням пенсіонером додаткових документів про вік, стаж, заробіток та інших.
Щодо посилань скаржника на норми статті 76 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку". Наведена норма передбачає, що право на подання позову про відшкодування шкоди, заподіяної життю і здоров`ю особи, не обмежується строком давності, тобто вона регулює питання відшкодування ядерної шкоди в порядку цивільного судочинства і не поширюється на правовідносини щодо призначення, обчислення, перерахунку та виплати пенсій, передбачених Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 
Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 також є помилковим, оскільки зазначеним рішенням визнано неконституційним положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України. 
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду прийняв постанову від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19, у якій відступив від попередніх висновків щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах. 
У справі №240/12017/19, яка також стосувалася перерахунку та виплати пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Верховний Суд, усуваючи розбіжності в тлумаченні норм права щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, сформував такий правовий висновок щодо застосування статті 122 КАС України у спорах зазначеної категорії: 
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії, звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. У такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
Позивач, отримуючи пенсію щомісяця, знав про її розмір, а також мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про те, з яких складових  складається пенсія, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових, зокрема, починаючи з листопада 2011 року. Проте, жодних активних дій на з`ясування зазначених обставин не вчинив.
Отримання позивачем довідки ГУ ПФУ в Кіровоградській області №1100-0501-8/36977 від 28.10.2022 року про розмір призначеної та виплаченої йому пенсії за травень 2009 року - жовтень 2022 року не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав діями відповідача щодо обчислення пенсії, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. 
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України, згідно з частинами 1, 2, 3 якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
За правилами пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
На виконання ухвали судді від 02.12.2022 року (а.с. 21-22) позивач не подав заяву про поновлення строку звернення до суду, доводячи, що його позовні вимоги не обмежені будь-яким строком. Суд не знайшов підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду щодо вимог, які заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду, а саме за період з 01.11.2011 року по 27.05.2022 року, та обґрунтовано ухвалив рішення про залишення частини позовних вимог без розгляду.
Інші доводи в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не виявив порушень судом норм матеріального чи процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої позивачем ухвали відсутні. 
Керуючись ст.ст. 311, п.1 ч.1 ст. 315, 316,  322, 325, 328,329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі № 340/5427/22 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак