ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 серпня 2023 року           справа №200/4743/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 р. у справі №200/4743/22 (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на службi, стягнення суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

                                                        УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, у якому просив визнати протиправним і скасувати наказ від 14.04.2022 року №442 “Про порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим СКП відділення поліції №1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області С. Звірковим та його покарання”, яким прийнято рішення про звільнення старшого оперуповноваженого відділення поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_2 ; визнати протиправним і скасувати наказ від 14.04.2022 року № 177 о/с, яким звільнено старшого оперуповноваженого відділення поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_2 ; поновити капітана поліції ОСОБА_2 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділення поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області з 14.04.2022 року; зобов`язати начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за встановленими нормами за час вимушеного прогулу з14.04.2022 року до дня поновлення на роботі.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції безпідставно було застосовано до спірних правовідносин положення Розділу V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, які не були чинними на дату прийняття спірних наказів. Позивач наголошує на тому, що службове розслідування, за результатами якого були прийняті спірні накази, здійснено з порушенням Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018р. №893, зокрема, позивач був позбавлений можливості надати пояснення та докази щодо предмета службового розслідування і відсутності дисциплінарного проступку, ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування та ін. Оцінка суду, що час, наданий позивачу на підставі рапорту був достатнім для вирішення особистих питань в умовах військового стану, є необ`єктивною.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач перебував на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділення поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області з 20.01.2021 р..
У зв`язку із регулярними обстрілами м. Маріуполя Донецької області збройними силами російської федерації, наказом ГУНП в Донецькій області від 25.02.2022р. № 330 “Про визначення тимчасового місця служби працівників окремих підрозділів ГУНП в Донецькій області” тимчасовим місцем несення служби особового складу зокрема Маріупольського РУП (з підпорядкованими підрозділами) ГУНП в Донецькій області визначено Покровське РУП ГУНП в Донецькій області.
Згідно наказу ГУНП в Донецькій області від 01.04.2022р. № 450 з 01.04.2022р. до особового розпорядження окремі працівники відділення поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області, зокрема, позивач був направлений до відділу поліції № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області для подальшого несення служби.
Відповідно доручення ГУНП в Донецькій області № 1107/01/12-2022 від 31.03.2022р., у зв`язку з різким ускладненням оперативної обстановки та можливою активізацією бойових дій на території області, зокрема обстрілів деяких населених пунктів, начальником ГУНП в Донецькій області доручено організувати переміщення членів сімей підпорядкованих працівників ГУНП в області за межі Донецької області.
Позивач 07.04.2022р. звернувся із рапортом до керівництва ГУНП в Донецькій області з проханням надати йому час з 07.04.2022р. до 10.04.2022р. для евакуації членів своєї родини до безпечного регіону України.
10.04.2022р. позивач до відповідного місця дислокації з метою подальшого несення служби не повернувся.
У зв`язку з безпідставною відсутністю за місцем несення служби у відділу поліції № 2 Краматорському РУП ГУНП в Донецькій області 14.04.2022р. було складено Акт про відсутність на службі старшого оперуповноваженого СКП відділення поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції С. Звіркова (вих. № 3789/203/01-2022 від 14.04.2022).
За вказаним фактом наказом від 14.04.2022р. № 441 призначено службове розслідування, за результатами якого складено Висновок  від 14.04.2022р..
Висновком службового розслідування встановлено, що 14.04.2022р. до ГУНП в Донецькій області надійшов рапорт начальника відділення поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції В. Азамата про те, що позивач після евакуації членів сім`ї до безпечного регіону України відмовився повертатися до визначеного місця несення служби.
Також у Висновку зазначено, що того ж дня, начальником відділення поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області майором поліції В. Азаматом було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_2 , під час якого останній повідомив про небажання прибувати до визначного місця несення служби, про що ОСОБА_3 було складено відповідний рапорт на ім`я начальника ГУНП в Донецькій області.
Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_4 пояснив, що з 01.04.2022р. старший оперуповноважений СКП відділення поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області капітан поліції С. Звірков був направлений до відділу поліції № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області для подальшого несення служби. 07.04.2022р. С. Звірков звернувся із рапортом до керівництва ГУНП в Донецькій області з проханням надати йому час з 07.04.2022р. до 10.04.2022р. для евакуації своєї родини до Тернопільської області, та його виїзд був узгоджений. 10.04.2022р. С. Звірков до відповідного місця дислокації не повернувся. Далі В. Азаматом було здійснено телефонного дзвінка ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ). Під час розмови ОСОБА_2 повідомив, що перебуває у Тернопільській області, однак де саме не зазначив, та немає бажання повертатися до місця тимчасової дислокації, а саме відділу поліції № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області для подальшого несення служби і розуміє, що його буде звільнено зі служби в поліції. Далі, ОСОБА_2 повідомив, що має бажання служити в поліції ГУНП в Чернівецькій області, тому що там не має бойових дій. На вказане ОСОБА_4 відповів ОСОБА_2 про необхідність негайно прибути до місця несення служби та вирішувати вказане питання на місці, а якщо він не повернеться його буде звільнено. На це ОСОБА_2 повідомив, що самостійно буде вирішувати питання свого переводу дистанційно і повертатися не буде. При собі ОСОБА_2 мав службове посвідчення № НОМЕР_2 та жетон № 0113187. На момент надання пояснень, ОСОБА_2 на зв`язок не виходив.
Опитаний т.в.о. начальника відділу поліції № 4 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області капітан поліції В. Комарницький пояснив, що з 02.03.2022р. він був направлений до м. Костянтинівка Донецької області у складі зведеного загону. Так, приблизно 28.03.2022р. до загону, де ОСОБА_5 виконує обов`язки прибули інші працівники поліції, які підпорядковуються Маріупольському РУП ГУНП в Донецькій області, в числі яких був ОСОБА_2 . У подальшому ОСОБА_2 звернувся до свого керівництва щодо евакуації своєї родини, про що написав відповідний рапорт. Перед виїздом із ОСОБА_2 було проведено бесіду та останній 07.04.2022р. поїхав.
Однак на момент проведення службового розслідування ОСОБА_2 до визначеного місця несення служби не прибув. На телефонні дзвінки ОСОБА_2 не відповідає, у зв`язку з чим В. Комарницький доповів вищому керівництву ГУНП в Донецькій області про неприбуття ОСОБА_6 
14.04.2022р. з метою з`ясування місця знаходження, обставин невиходу на визначене місце несення служби та подальшого виконання службових обов`язків, були здійсненні членом дисциплінарної комісії телефонні дзвінки ОСОБА_2 (м.т.: 066- 203-11-83), однак поспілкуватися з останнім за допомогою мобільного зв`язку не представлялося можливим (не має зв`язку). Також були спроби зв`язку із ОСОБА_2 за допомогою месенджерів (Вацап та Тегеграм) проте жодних відповідей також не було. У подальшому ОСОБА_2 все ж вийшов на зв`язок та під час розмови повідомив, що на теперішній час перебуває у Тернопільській області. На питання чому ОСОБА_2 не прибув на визначене місце несення службу повідомив, що намагається владнати місце проживання родини. На питання, коли ОСОБА_2 прибуде на визначене місце несення служби повідомив, що зателефонує пізніше та повідомить про це, однак жодних дзвінків від останнього більше не надходило, слухавку не підіймав.
Також у вказаному висновку службового розслідування зазначено, що обставиною, що пом`якшує відповідальність позивача є відсутність у нього дисциплінарних стягнень та позитивна характеристика у мирний час.
Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що позивач, будучи працівником управління ГУНП в Донецькій області, усвідомлюючи важливість професії, знехтував обов`язком мужньо служити народу України та довірою керівництва, що безумовно обтяжує його відповідальність.
На підставі викладеного дисциплінарна комісія, вважала би: 1) службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником управління ГУНП в Донецькій області закінченим, а відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування, такими що підтвердилися; 2) за порушення службової дисципліни, що виразилося в недотриманні вимог: п.1, 4 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, (в частині зобов`язання бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, безумовного виконання наказів керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону); п.п. 1,2 ч.1 ст.18 Закону України “Про Національну поліцію”, (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського та професійного виконання свої службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва) що виразилось у невиході на службу без поважних причин під час дії на території держави воєнного стану і як наслідок – скоєнні вчинку, який є несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції України, позивача звільнити зі служби в поліції.
Наказом від 14.04.2022р. № 442 “Про порушення старшим оперуповноваженим СКП відділення поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області С. Звірковим та його покарання” до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом від 14.04.2022р. № 442 “Про порушення старшим оперуповноваженим СКП відділення поліції № 1 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області С. Звірковим та його покарання”, за порушення службової дисципліни, що виразилося в недотриманні вимог п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у невиході на службу без поважних причин під час дії на території держави воєнного стану і як наслідок – скоєнні вчинку, який є несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції України, позивача звільнити зі служби в поліції.
14.04.2022р. відповідачем видано наказ № 177 о/с “По особовому складу”, відповідно до якого позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 14.04.2022р..
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580).
Згідно з частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про оборону України» визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.
Інші військові формування, утворені відповідно до законів України, та відповідні правоохоронні органи, зокрема: беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони та руху опору, сприяють забезпеченню правового режиму воєнного стану; сприяють Збройним Силам України у виконанні ними завдань, здійснюють їх пріоритетне забезпечення та інші повноваження у сфері оборони України згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Згідно частини 2 статті 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджено Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до частин 1, 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
Стаття 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, зокрема, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейських; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За приписами частин першої - шостої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018р. №893, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (далі Порядок №893), яким передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, проведеним службовим розслідуванням встановлено порушення позивачем вимог п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», а саме невихід на службу без поважних причин під час дії на території держави воєнного стану і як наслідок – скоєнні вчинку, який є несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції України, позивача звільнити зі служби в поліції.
Факт невиходу 10.04.2022р. до відповідного місця дислокації з метою подальшого несення служби  позивачем не оспорюється.
Доказів на підтвердження вчинення дій, направлених на прибуття на службу або повідомлення відповідача щодо неможливості прибуття до визначеного місця дислокації з поважних причин, позивачем не надано.
Доводи позивача щодо порушення відповідачем вимог Порядку№893, зокрема, щодо позбавлення можливості надати пояснення та докази щодо предмета службового розслідування і відсутності дисциплінарного проступку, ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, не спростовують обставин щодо скоєння позивачем дисциплінарного проступку, а тому в межах спірних правовідносинах, судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги.
Колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин положення Розділу V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, які не були чинними на дату прийняття спірних наказів. Проте, наведене не призвело до неправильного вирішення справи.
Пунктом 7 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Спірним наказом позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у невиході на службу без поважних причин під час дії на території держави воєнного стану і як наслідок – скоєнні вчинку, який є несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції України.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення позивачем вимог п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», а саме  невихід на службу без поважних причин під час дії на території держави воєнного стану.
Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).
Верховним Судом у постанові від 02.10.2018р. по справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Оцінюючи доводи позивача, колегія суддів ставиться до них критично та виходить з того, що Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.
За статтею 24 Закону №580 у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Відтак, всі поліцейські з 24.02.2022р. зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу, та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдання щодо захисту, пов`язані із захистом територіальної цілісності України.
Разом з тим, обставини справи та наявні у ній матеріали свідчать про те, що позивач не виконав наказ ГУНП в Донецькій області від 01.04.2022р. № 450 та не прибув до відділу поліції № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області для подальшого несення служби.
Позивач не надав жодного доказу на підтвердження вчинення дій, направлених на прибуття на службу або повідомлення відповідача щодо неможливості прибуття до визначеного місця дислокації з поважних причин.
Нормами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Колегія суддів вважає, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 10.10.2019р. у справі №815/2443/16, від 04.12.2019р. у справі №824/355/17-а, від 26.01.2021р. у справі № 2140/1342/18, від 13.08.2020р. у справі № 817/3305/15, від 24.11.2020 у справі № 2140/1341/18, від 15.04.2021 у справі №240/2677/20.
Адміністративний суд в силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. 
Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. 
Колегія суддів вважає, що матеріалами службового розслідування повністю підтверджується факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Колегія суддів зазначає, що системний аналіз викладених вище правових норм Закону № 580-VIII дозволяє стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання.
Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.
При цьому законодавством регламентовано спеціальний режим органів поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України та в умовах воєнного стану.
Разом з тим, особа, як ступає на службу до органів поліції та приймає відповідну Присягу, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліціанта, якими він не може нехтувати за жодних обставин.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому спірний наказ є правомірним та обґрунтованим, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого дисциплінарного проступку.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 р. у справі № 200/4743/22 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 р. у справі №200/4743/22 - залишити без змін.
Постанова у повному обсязі складена 29 серпня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 29 серпня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                                 Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                      А.А. Блохін

                                                                                                                                І.В. Сіваченко