КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                    
Справа № 757/11616/22-ц                                            Головуючий у 1 інстанції: Остапчук Т.В.
Провадження № 22-ц/824/7214/2023                            Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 вересня 2023 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Матвієнко Ю.О., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Мініної Марини Сергіївни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року у справі за позовом приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Мініної Марини Сергіївни до Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» про стягнення пені,-
в с т а н о в и в:
 
У травні 2022 року приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Мініна М.С. звернулася з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені. Зазначила, що вона є приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва. Для здійснення діяльності приватного виконавця нею відкрито ряд рахунків у АТ КБ «Приватбанк», в тому числі і рахунок номер НОМЕР_1 . 08 лютого 2021 року фізична особа ОСОБА_1 пред`явила їй для примусового виконання виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1-70, вчинений 28 січня 2021 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. про стягнення з ТОВ «ФОТОН ПРО-ПЛЮС» заборгованості в сумі 405 001 700,00 грн. 08 лютого 2021 року нею відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. 22 лютого 2021 року ТОВ «Техно-центр» пред`явило їй для примусового виконання виконавчий напис, вчинений 21 грудня 2020 року приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою М.Л., зареєстрований в реєстрі за №3023, про стягнення з ТОВ «ФОТОН ПРО-ПЛЮС» заборгованості в сумі 179 556 917,25 грн. 22 лютого 2021 року нею відкрито виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. 04 березня 2021 року фізична особа ОСОБА_2 пред`явила їй для примусового виконання виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1-2444, вчинений 30 грудня 2020 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М., про стягнення з ТОВ «ФОТОН ПРО-ПЛЮС» заборгованості в сумі 217 645 112,85 грн. 04 березня 2021 року нею відкрито виконавче провадження НОМЕР_5 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Постановами від 22.02.2021 року та 04.03.2021 року виконавчі провадження НОМЕР_3, НОМЕР_4 та НОМЕР_5 були зведені в зведене виконавче провадження НОМЕР_6. 29 квітня 2021 року нею була оформлена платіжна вимога НОМЕР_6 про списання грошових коштів з рахунку ТОВ «ФОТОН ПРО-ПЛЮС», відкритого в АБ «Південний». Цього ж дня платіжна вимога була подана до АТ КБ «Приватбанк» банку, який здійснював її обслуговування. Її платіжна вимога була перевірена, про що проставлений відповідний штамп банку в верхньому правому кутку платіжної вимоги. 29 квітня 2021 року платіжна вимога була направлена в АБ «Південний» для виконання - примусового списання коштів з рахунку боржника. АБ «Південний» отримав платіжну вимогу 05 травня 2021 року, що підтверджується відповідним штампом банку на платіжній вимозі. 06 травня 2021 року АБ «Південний» виконав платіжну вимогу частково та списав наявні на рахунку боржника кошти в сумі 1748 947,42 грн., що підтверджується відповідною відміткою на звороті платіжної вимоги та листом АБ «Південний» №232-001-22463БТ-2021 від 18.05.2021 року. Але у встановлені законом строки списані з рахунку ТОВ «ФОТОН ПРО-ПЛЮС» грошові кошти вона не отримала, у зв`язку з чим 11.05.2021 року направила АТ КБ «Приватбанк» вимогу   про негайне зарахування коштів. Відповідач повідомив в проведенні підозрілої фінансової операції в сумі 1 748 947,42 грн.  відповідно до абзацу 7 частини 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». 20.05.2021 року вона направила на адресу АТ КБ «ПриватБанк» вимогу про сплату пені відповідно до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Її вказана вимога було залишена без задоволення. 
З урахуванням викладеного, приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Мініна М.С. просила стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на її користь пеню в розмірі 174894,74 грн.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року у позові приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Мініної М.С. відмовлено.
В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Мініна М.С. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи. Зазначила, як приватний виконавець  у встановленому Законом порядку ініціювала процедуру примусового списання коштів з рахунку боржника, тобто, ініціювала переказ грошових коштів в розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Як обслуговуючий банк АТ КБ «Приватбанк» виконав необхідні дії для здійснення ініціювання переказу. Банк, який обслуговує платника (боржника за виконавчим провадженням), виконав платіжну вимогу, списав кошти з рахунку боржника та направив їх на її рахунок у АТ КБ «Приватбанк». За відсутності будь-яких підстав АТ КБ «Приватбанк» відмовився провести операцію з зарахування коштів на її рахунок, тобто, відмовився завершити переказ коштів, що призвело до невиконання виконавчого документа. Отже, АТ КБ «Приватбанк» має сплатити пеню у відповідності до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є необмеженим. Судам необхідно в кожному випадку, виходячи з встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту такої категорії ризику. Натомість у оскаржуваному рішенні суду відсутні будь які висновки щодо обґрунтованості встановлення їй категорії ризику, що надало право АТ КБ «Приватбанк» відмовитися від проведення підозрілої операції та підтримання договірних відносин з нею. Звертає увагу на те, що АТ КБ «Приватбанк» жодним чином не обґрунтував наявність критеріїв ризику у  ініційованих нею платіжних операціях, не вимагав у неї будь- яких пояснень та/або документів для перевірки, не встановлював будь- яких необхідних даних для здійснення заходів належної перевірки клієнта банку. У відзиві на позовну заяву, а також у наданих на підтвердження своїх доводів доказах відповідач не обґрунтував правомірності відмови у проведенні ініційованої нею фінансової операції. Жодними належними та допустимими доказами відповідач не довів обґрунтованості підстав вважати незаконними джерела походження коштів, інших  активів або прав на такі активи, а також не довів наявності у її банківських операціях  ознак відмивання доходів. Відтак, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні її позовних вимог.
Представник АТ КБ «Приватбанк» подав відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Мініної М.С. залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка ОСОБА_3 є приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва. Для здійснення діяльності приватного виконавця Мініній М.С.  були відкриті рахунки у АТ КБ «Приватбанк», в тому числі і рахунок номер НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою від 16.11.2020 року. 
29 квітня 2021 року ОСОБА_3 оформила платіжну вимогу НОМЕР_6   про списання грошових коштів з рахунку ТОВ «ФОТОН ПРО-ПЛЮС», відкритого в Акціонерному банку «Південний».  Цього ж дня платіжна вимога була подана до банку, який здійснював обслуговування - АТ КБ «Приватбанк». 
АТ КБ «Приватбанк» перевірена надана платіжна вимога та проставлений на ній  відповідний штамп банку в верхньому правому. 29 квітня 2021 року платіжна вимога була направлена АТ КБ «Приватбанк» в АБ «Південний» для виконання та примусового списання коштів з рахунку боржника. 05 травня 2021 року АБ «Південний» отримав платіжну вимогу, що підтверджується відповідним штампом банку. 
06 травня 2021 року АБ «Південний» виконав платіжну вимогу приватного виконавця Мініної М.С. частково та списав наявні на рахунку боржника кошти в сумі 1748 947,42 грн., що підтверджується відповідною відміткою на звороті платіжної вимоги та листом АБ «Південний» №232-001-22463БТ-2021 від 18.05.2021 року. 
Разом з тим списані з рахунку ТОВ «ФОТОН ПРО-ПЛЮС»  грошові кошти у встановлені законом строки на рахунок позивачки зараховані  не були. 11.05.2021 року приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Мініна М.С. направила АТ КБ «Приватбанк» вимогу №1297 про негайне зарахування коштів на її рахунок. 
На вимогу приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Мініної М.С. АТ КБ «Приватбанк»  направило  відповідь за  №20.1.0.0.0/7-210511/13699 від 21.05.2021 року про  відмову у проведенні підозрілої фінансової операції в сумі 1 748 947,42 грн. (платник ТОВ «ФОТОН ПРО-ПЛЮС») відповідно до абзацу 7 частини 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».   Листом №20.1.0.0.0/7-210517/5136 від 24.05.2021 року АТ КБ «Приватбанк» повідомив про неотримання платіжної вимоги.  
20.05.2021 року приватний виконавць виконавчого органу міста Києва Мініна М.С. направила АТ КБ «Приватбанк»  вимогу №1442 про сплату пені відповідно до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». 
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Мініної М.С.  до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до ч. 2 ст. 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка, зокрема, у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.
Пунктом 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» визначено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов`язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.
У разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов`язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем.
Платник має право на відшкодування банком, що обслуговує отримувача, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків завершення переказу, встановлених пунктом 30.2 статті 30 цього Закону.
Отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.
При цьому відповідно до ст. ст. 10, 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення фінансової операції у разі, якщо фінансова операція містить ознаки такої, що згідно з цим Законом підлягає фінансовому моніторингу; від встановлення (підтримання) ділових відносин (у т.ч. шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнтів документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. Оцінювання ризиків клієнтів суб`єктом первинного фінансового моніторингу здійснюється за відповідними критеріями, зокрема за типом клієнта, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, і видом товарів, послуг, які клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний також здійснювати переоцінку ризиків клієнтів, з якими встановлені ділові відносини, а також в інших випадках, встановлених законодавством, не рідше ніж один раз на рік з метою її підтримання в актуальному стані та документувати результати оцінки чи переоцінки ризиків. 
Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, питання відмови від встановлення (підтримання) ділових відносин, проведення фінансової операції врегульовано у ст. 15, згідно з якою суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: - якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; - встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей; - подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу; - виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою; - якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим. 
Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення підозрілої фінансової операції. У випадках, передбачених цією частиною, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний протягом одного робочого дня, але не пізніше наступного робочого дня з дня відмови, повідомити спеціально уповноваженому органу про спроби проведення фінансових операцій та про осіб, які мають або мали намір відкрити рахунок/встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції або з якими розірвано ділові відносини (закрито рахунок) на підставі цієї статті, а також про проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про фінансові операції, в проведенні яких було відмовлено. 
Отже, в силу вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації доходів банк наділений правом в односторонньому порядку відмовитися від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в т.ч. шляхом розірвання договорів. Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 910/14158/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 910/21320/17, від 27 березня 2019 року у справі № 922/2224/18. 
За змістом статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єктам первинного фінансового моніторингу, що є фінансовими установами, забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки та встановлювати кореспондентські відносини з банками-оболонками, а також з банками та іншими фінансовими установами - нерезидентами, щодо яких відомо, що вони підтримують кореспондентські відносини з банками-оболонками. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки. Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин. Відповідно до пункту 60 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» банк стосовно клієнтів високого ризику/неприйнятно високого ризику з метою зменшення виявлених ризиків зобов`язаний: 1) здійснювати поглиблену перевірку клієнта/представника клієнта; 2) уточнювати інформацію в строки, визначені в пункті 62 цього розділу; 3) уживати інших заходів відповідно до Програми ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів банку і Програми управління комплаєнс-ризиком. У разі встановлення факту належності клієнтів банку - учасників, вигодоодержувачів фінансової операції до публічних осіб, до осіб близьких або пов`язаних з публічними особами, банк зобов`язаний забезпечити здійснення первинного фінансового моніторингу таких фінансових операцій у порядку, визначеному для клієнтів високого ризику. 
Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІІ «Критеріїв ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» затверджених наказом Міністерства фінансів України від 08 липня 2017 року № 584 суб`єкт самостійно визначає та відображає у внутрішніх документах з питань фінансового моніторингу метод та порядок оцінки ризику з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. Суб`єкт періодично переглядає власні критерії ризику, а також заходи з управління ризиками з метою їх актуалізації та врахування змін, які відбулися в діяльності самого суб`єкта та в законодавстві у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. У пункті 1 розділу VІ Критеріїв передбачено, що критерії ризику для фінансових операцій, які можуть мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, визначені у додатку 2 до цих Критеріїв. Суб`єкт самостійно може визначати додаткові критерії ризику для фінансових операцій з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. У разі виявлення суб`єктом фінансової операції, яка може мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, суб`єкт вживає всіх необхідних заходів для з`ясування, чи підлягає така фінансова операція внутрішньому фінансовому моніторингу. Суб`єкт самостійно визначає, які критерії ризику (крім критеріїв, передбачених Законом, нормативно-правовими актами відповідного суб`єкта державного фінансового моніторингу) використовуються ним під час встановлення ділових (договірних) відносин, а які - у процесі подальшого обслуговування клієнтів з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. Пункт 2 Додатку №2 Критеріїв передбачає, що критерії ризику для фінансових операцій, які можуть мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення для суб`єктів, крім банків, при наданні клієнту будь-яких послуг, зокрема у випадках очевидної невідповідності вхідних/вихідних платежів дійсному призначенню платежу. 
У позові приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Мініна М.С.посилалася на те, що відповідач АТ КБ «Приватбанк»  не мав законних підстав для не зарахування коштів на її рахунок, а тому прострочив свої зобов`язання за договором, за що передбачена відповідальність відповідно до приписів закону. Як на правову підставу позивачка посилалася на положення п.  32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», яким  передбачено нарахування пені на користь одержувача за порушення строків зарахування.
Судом  встановлено , що АТ КБ «Приватбанк» відмовив в проведенні фінансової операції в сумі 1 748 947,42 грн. (платник ТОВ «ФОТОН ПРО-ПЛЮС») відповідно до абзацу 7 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», та 07 травня 2021 року повернув кошти платнику, що підтверджено довідкою АБ «Південний».
Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» не призупинив транзакцію платіжної операції, що призвело до порушення строків зарахування та нарахування пені, а, здійснивши  заходи фінансового моніторингу та оцінивши виявлені ним ризики,  відмовив на підставі абзацу 7 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». 
Також з матеріалів справи вбачається, що рахунок приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Мініної М.С.у АТ КБ «Приватбанк»   № НОМЕР_2 є закритим з 30 червня 2021 року, що підтверджено  відповідною довідкою АТ КБ «Приватбанк».
 Приватним виконавцем виконавчого органу міста Києва Мініною М.С. не доведено порушень АТ КБ «Приватбанк»    вимог чинного законодавства, які б надавали їй право на стягнення неустойки згідно з п.  32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».
Крім того приватний виконавець не пов`язаний із договірними відносинами із боржником і стягувачем та є спеціальним суб`єктом правовідносин, який здійснює примусове виконання рішень судів та інших органів, які підлягають примусовому виконанню, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Кошти, які надходять на рахунок приватного виконавця в порядку примусового виконання, не є його власністю. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Мініної Марини Сергіївни залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                          Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Матвієнко Ю.О.
 
                                                                                 Крижанівська Г.В.