Справа №758/10411/22                                                                                        Головуючий в суді І інстанції Шаповалова К. В.
Провадження № 22-ц/824/9917/2023                                                               Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(у порядку письмового провадження)
 
13 вересня 2023 року                                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна та стягнення грошових коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, стягнення грошових коштів, в якому він просив суд витребувати від ОСОБА_1 належні йому на праві власності рухомі речі (одяг, іграшки, взуття інструменти, побутові предмети), стягнути безпідставно отримані кошти у розмірі 15000 грн як орендна плата за останній місяць оренди житла та стягнути моральну шкоду.
Ухвалою суду від 13 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у підготовче засідання.
07 квітня 2023 року від відповідача до суду надійшла зустрічна позовна заява про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якій вона просить суд стягнути з ОСОБА_2 упущену вигоду у розмірі 180 000 грн (неможливість здавати в оренду протягом тривалого часу, пошкоджений ОСОБА_2 будинок), вартість ремонтних робіт в розмірі 89 220,64 грн, заборгованість по сплаті за спожиту електроенергію в розмірі 5 127,05 грн, пеню за несвоєчасну сплату орендної плати в розмірі 1 950 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року зустрічну позову заяву повернуто заявнику.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подало апеляційну скаргу,в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що місцевий суд не врахував, що у разі задоволення зустрічного позову виключає наявність у позивача підстави для стягнення з неї вартості орендної плати, а тому обидва позови взаємопов`язані і їх спільний розгляд є доцільним.
Колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК Українисправа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України,  підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Повертаючи ОСОБА_1 її зустрічну позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням предмету та підстав первісного та зустрічного позовів, їх спільний розгляд не є доцільним, оскільки ці позови не є взаємовиключними, а прийняття зустрічного позову до спільного розгляду затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування і, призведе, можливо, до необхідності призначення експертиз, виклик свідків тощо.
Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, стягнення грошових коштів, в якому він просив суд витребувати від ОСОБА_1 належні йому на праві власності рухомі речі (одяг, іграшки, взуття інструменти, побутові предмети), стягнути безпідставно отримані кошти у розмірі 15000 грн як орендна плата за останній місяць оренди житла та стягнути моральну шкоду.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначав, що 25 серпня 2021 року він, строком на 8 місяців, орендував житловий будинок у АДРЕСА_1 , у ОСОБА_1 . 
Орендна плата становила 15000 грн на місяць, кошти було сплачено за перший та останній місяць оренди.
24 лютого 2022 року позивачу з сім`єю довелося покинути помешкання, у зв`язку із військовими діями, що відбувалися у м. Києві, залишивши в помешканні свої особисті речі. Згодом відповідач повідомила позивачу, що у будинок заселилися її чоловік з матір`ю, а ще пізніше відповідачем було заявлено про те, що деякі речі у будинку пошкоджені з вини позивача та його сім`ї. 
У червні 2022 року позивач приїхав до будинку, щоб забрати особисті речі та вирішити питання з приводу часткової компенсації та ремонту пошкоджених речей, однак відповідач відмовилася вести перемовини та віддавати речі, натомість наполягала на сплаті визначеної нею суми коштів за пошкоджене майно. 
07 квітня 2023 року від відповідача до суду надійшла зустрічна позовна заява про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якій вона просить суд стягнути з ОСОБА_2 упущену вигоду у розмірі 180 000 грн (неможливість здавати в оренду протягом тривалого часу, пошкоджений ОСОБА_2 будинок), вартість ремонтних робіт в розмірі 89 220,64 грн, заборгованість по сплаті за спожиту електроенергію в розмірі 5 127,05 грн, пеню за несвоєчасну сплату орендної плати в розмірі 1 950 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Згідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Так, суд при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову повинен виходити з того, що наявність підстав, передбачених законом як умови прийняття зустрічного позову, свідчать про наявність певного зв`язку між первісною і зустрічною вимогами. Відсутність такого зв`язку не виправдала б можливість спільного розгляду цих вимог в одному процесі.
Сумісний розгляд в одному процесі первісного і зустрічного позову є гарантією захисту прав як позивача, так і відповідача, і правильне вирішення їх спору виключить можливість винесення суперечливих рішень.
З даних положень очевидні як загальні для зустрічного позову та інших позовів ознаки, так і особливі риси, властиві тільки зустрічним позовам. Головна зі спільних ознак та, що зустрічний позов, як і будь-який інший, поданий до суду, направлений на захист порушених або оспорюваних прав, а також інтересів особи, що охороняються законом.
Зустрічний позов може бути прийнятий до спільного розгляду, коли обидва позови взаємно пов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Позови вважаються взаємозв`язаними, якщо обидва вони випливають з одного правовідношення або вимоги за ними здатні до зарахування. Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.
Зустрічний позов може бути прийнятий судом до спільного розгляду і тоді, коли він спрямований до зарахування первісної вимоги. Для здійснення зарахування матеріально-правова вимога відповідача до позивача повинна відповідати умовам, згідно чинного законодавства. Однак і за наявності цих умов не будь-яка вимога відповідача може бути пред`явлена до зарахування. За чинним процесуальним законодавством для здійснення зарахування обов`язкове пред`явлення зустрічного позову. Зарахування, як відомо, не настає автоматично. Для припинення зобов`язання шляхом зарахування необхідна заява про це хоча б одного учасника спірного правовідношення. Згода іншої сторони не потрібна, бо зарахування - це одностороння угода. У той же час зарахування не виключає і взаємної згоди сторін зобов`язань з цього питання. У судовій практиці зарахування зустрічних вимог відбувається таким шляхом. Менша за сумою вимога погашається повністю, а більша за сумою припиняється в частині, рівній меншій вимозі.
Предметом зустрічних позовів про право, що виключає право первісного позивача, і позовів, що знищують підставу первісного позову, можуть бути вимоги, що витікають як із загальної з первісною вимогою правової підстави, так і з різних підстав. Проте для цих позовів характерна не наявність спільних підстав. Зв`язок подібних зустрічних позовів з первісним позовом полягає перш за все в такому їх співвідношенні, коли задоволення зустрічної вимоги виключає задоволення первісної вимоги повністю або частково.
Отже, враховуючи вищенаведене та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не достатньо врахував, що зустрічний позов поданий з підстав того ж самого спірного договору оренди від 25 серпня 2021 року між тими ж сторонами та вимоги за ними здатні до зарахування, при цьому, посилання суду на те, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду може затягнути розгляд справи та істотно розширить предмет доказування, призведе, можливо, до необхідності призначення експертиз, виклик свідків, не може бути законною та обґрунтованою  підставою для повернення зустрічної позовної заяви.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню відповідно до ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 379 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                                Судді: