УХВАЛА

24 липня 2023 року 
м. Київ

справа № 120/11037/22
адміністративне провадження № К/990/23395/23 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі №120/11037/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку,-
УСТАНОВИВ:
В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2023 року, позов заяву задоволено частково, а саме:
визнано протиправним та скасовано рішення 42 сесії 8 скликання Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 29 листопада 2022 року №2327-42/2022 "Про дострокове припинення повноважень секретаря Ободівської сільської ради ОСОБА_1 ";
поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря Ободівської сільської ради з 30 листопада 2022 року;
стягнуто з Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області (ЄДРПОУ 04331107) середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 за період з 30 листопада 2022 року по 11 квітня 2023 року в сумі 92 489,15 грн. (дев`яносто дві тисячі чотириста вісімдесят дев`ять гривень 15 копійок) з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету;
В частині вимог про протиправність дій депутатів Ободівської сільської ради - відмовлено;
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Ободівської сільської ради судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
03 липня 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Оскаржуючи вказані судові рішення, скаржник послався на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач зазначає про те, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21 жовтня 2021 року у справі №240/6076/18, від 22 квітня 2020 року у справі №360/2169/19, від 04 червня 2020 року у справі №802/1463/18-а та від 24 вересня 2020 року у справі №160/531/19.
Заявник касаційної скарги наголошує, що суди першої та апеляційної інстанцій не тільки не врахували вищезазначені висновки Верховного Суду, а й згідно власних висновків в оскаржуваних рішеннях перейняли на себе не властиві суду повноваження щодо обмеження права дискреції органу місцевого самоврядування при вирішенні питань (дострокового припинення повноважень секретаря сільської ради), оцінку яких віднесено до виключної компетенції сесії сільської ради.
Разом з цим як підставу касаційного оскарження рішення судів попередніх інстанцій відповідач послався на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини п`ятої статті 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" стосовно повноважень сесії сільської, селищної, міської ради достроково припинити повноваження секретаря сільської, селищної, міської ради.
Верховний Суд вбачає невизначеність заявника касаційної скарги щодо зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень, оскільки одночасне посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України (неврахування висновків Верховного Суду судом апеляційної інстанції) та на пункт 3 частини четвертої цієї статті (відсутність висновку Верховного Суду), з таким викладеним обґрунтуванням суперечать один одному, тобто є взаємовиключним, що зрештою призводить до нерозуміння на підставі чого судом касаційної інстанції має бути відкрито касаційного провадження у цій справі.   
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підстави касаційного оскарження.
Насамкінець відповідач посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України без чіткої конкретизації відповідного пункту і частини статті 353 КАС України. 
Проте зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник також оскаржує судові рішення на підставі пункту 2 частини другої статті 353 КАС України (підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження).
Заявник касаційної скарги наголошує що дана справа не могла бути віднесена до справ незначної складності або іншою справи, де пріоритетом є швидке вирішення спору.
Перевіривши зазначені доводи, Верховний Суд зазначає наступне.
Порядок розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження, визначений Главою 10 КАС України.
Так, частинами першою - другою статті 257 КАС України установлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до частини третьої статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, за винятком тих, які імперативно заборонено розглядати в порядку спрощеного провадження.
Тому враховуючи вищезазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що цю справу суд першої інстанції, урахувавши вимоги статті 257 КАС України, не міг не розглянути за правилами спрощеного позовного провадження.
З огляду на викладене, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 4 частини четверту статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 2 частини другої статті 353 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі. 
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.    
Отже, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі №120/11037/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку- повернути особі, яка її подала.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	Н.А. Данилевич