Справа № 308/9679/21

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 

І м е н е м У к р а ї н и

25.05.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Животова Є.Г., з участю представника Закарпатської митниці Зубенка І.І., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шерегі В.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністратитивне правопорушення – порушення митних правил, запроваджену щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 Митного кодексу України, за апеляційною скаргою захисника Шерегі В.М. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2022,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді від 15.02.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,2 грн. 

В постанові судді від 15.02.2022 йдеться про порушення митних правил ОСОБА_1 за таких обставин. 

17.06.2021, о 01 год. 31 хв., в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного поста «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав легковий автомобіль «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , де в якості пасажира слідував ОСОБА_1 ..

Формою проходження митного контролю ОСОБА_4 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор». 

До митного контролю ОСОБА_5 подано паспорт серії НОМЕР_3 від 23.03.2016 та паспорт пасажира ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 29.10.2015.
Під час здійснення митних формальностей проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, внаслідок чого встановлено, що 10.04.2019 через митний пост «Дяково» Закарпатської митниці ОСОБА_1 ввіз на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» вантажний автомобіль «Iveco», номер кузова НОМЕР_5 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_6 .

На момент перетину кордону документів щодо продовження терміну доставки транспортного засобу «Iveco», номер кузова № НОМЕР_5 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_6 , внаслідок дії обставин непереборної сили, чи внаслідок протиправних дій третіх осіб, накладення арешту або вилучення зазначеного транспортного засобу ОСОБА_1 не надав, в будь-яку митницю щодо продовження терміну доставки не звертався. Інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу станом на 17.06.2021 відсутня.

В своєму поясненні ОСОБА_1 вказав, що він не пам`ятає, чи завозив транспортний засіб на митну територію України.

Таким чином, ОСОБА_1 станом на 17.06.2021 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу комерційного призначення – вантажний автомобіль «Iveco», номер кузова № НОМЕР_5 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_6 , більше ніж на тридцять діб.

В апеляційній скарзі захисник Шерегі В.М. просить постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2022 скасувати, а провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв?язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник посилається на те, що транспортний засіб ввезено на митну територію України 10.04.2019.

Частина шоста статті 481 МК України набула чинності та внесена до цього кодексу лише 22.08.2019, тобто після спливу 30 денного строку ввезення транспортного засобу на територію України.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи. 

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Тому ОСОБА_1 не може нести відповідальність за порушення ним ч.6 ст.481 МК України.

Суд першої інстанції погодився з доводами митниці про те, що помилкове невірне зазначення у протоколі про порушення митних правил призначення транспортного засобу і норм які регулюють відповідні правовідносини не має визначального значення для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами МК України.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.
Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

При цьому, використання вантажного транспортного засобу не може класифікуватися як для «особистих цілей», ОСОБА_1 є громадянином України – резидентом.

При цьому, ОСОБА_1 , відповідно до відомостей з ЄДРЮОФОП є суб?єктом підприємницької діяльності із основним видом діяльності «вантажний автомобільний транспорт».

Суд першої інстанції не досліджував, а Закарпатська митниця не довела обставин, пов`язаних із встановленням митним органом строку, на який міг бути ввезений транспортний засіб. Тому для розгляду даної справи необхідно встановити мету ввезення вантажного транспортного засобу, строк, встановлений митним органом для його вивезення та повідомлення ОСОБА_1 митним органом про встановлений строк його вивезення.

При цьому, відповідно до доданого до протоколу даних диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску (витяг з ПІК «Інспектор») метою ввезення транспортного засобу було «комерційне призначення», а режим «тимчасове ввезення до 1 року».

Однак, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 , митним органом про встановлення строку вивезення транспортного засобу.

Отже, митним органом не надано доказів того, що ОСОБА_1 був обізнаний із встановленим митним органом обмеженням ввезення транспортного засобу, а відтак, на думку захисника Шерегі В.М., у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

Також захисник посилається на те, що у даній справі відсутні докази попередження ОСОБА_1 про час вивезення транспортного засобу з території України, що є недоведеним і відповідно загальної теорії презумпції невинуватості повинно тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Закарпатською митницею не повідомлялося ОСОБА_1 про встановлений нею строк для вивезення транспортного засобу марки «IVECO», номер кузова НОМЕР_5 , реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_6 , що підтверджується його поясненнями.

Крім того, в матеріалах справи є копія договору з Spoiocnosf s rucenim obmedzenym «Dantrans EU», відповідно до умов якого водій зобов?язувався від імені і за рахунок довірителя здійснити доставку належного Довірителю транспортного засобу «IVECO» до м. Мукачева Закарпатської області, Україна.

Також захисник Шерегі В.М. наголошує в апеляційній скарзі на тому, що ОСОБА_1 є лише водієм, а не власником транспортного засобу, ввезеного на територію України, а за дії по його вивезенню несе відповідальність власник – юридична особа «Spoloenosfs rucenim obmedzenym «Dantrans EU».
Даній обставині суд першої інстанції ніякої оцінки не надав та прийшов до помилкового висновку, що водій, а не власник транспортного засобу може бути притягнутий до відповідальності за порушення, передбачене ч.6 ст.481 МК України.

Відповідно до даних сайту «Automoli» транспортний засіб «IVECO», номер кузова НОМЕР_5 , перебуває у розшуку на території Європи та значиться викраденим. Дана обставина також підтверджується довідкою ГУ Нацполіції у Закарпатській області.

При цьому, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з власником даного транспортного засобу. Можливо, причиною невивезення його за межі митного кордону України слугувало саме викрадення його третіми особами у власника.

Отже, вищенаведене свідчить про те, що у діяннях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов?язкова ознака будь-якого адміністративного правопорушення, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

Заслухавши доводи захисника Шерегі В.М., який повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених у ній підстав, представника Закарпатської митниці Зубенка І.І., який повністю заперечив проти наведеної вище апеляційної скарги захисника та просив її залишити без задоволення, а оскаржене рішення судді щодо ОСОБА_1 від 15.02.2022 – без змін, вивчивши матеріали даної справи, апеляційний суд визнає, що в задоволенні апеляційної скарги захисника Шерегі В.М. слід відмовити з таких підстав.

Статтею 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року, який може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. 

Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. 

Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. 

Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.
Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

10.04.2019 ОСОБА_1 через митний пост «Дяково» Закарпатської митниці ДФС ввіз на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» вантажний автомобіль «Iveco», номер кузова № НОМЕР_5 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_6 , який станом на 17.06.2021 не вивіз за межі митної території України згідно положення ст.380 МК України, перевищивши строк тимчасового ввезення на митну територію України вказаного транспортного засобу більше ніж на тридцять діб.

Факт порушення ОСОБА_1 митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України підтверджується як протоколом про порушення митних правил № 0718/30500/21 від 17.06.2021 (а.с. 1-4), так і сукупністю інших наявних у справі доказів (а.с. 5-22), наведених у оскарженому судовому рішенні, які враховано суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області при винесенні оскарженої захисником Шерегі В.М. постанови від 15.02.2022, як належні, допустимі й достатні. При цьому, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, та застосував щодо останнього вид стягнення, який передбачено санкцією ч.6 ст.481 МК України. Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і його особі, справедливим та відповідає передбаченій ст.23 МК України меті адміністративного стягнення. 

Усі наведені вище доводи захисника Шерегі В.М. в поданій ним апеляційній скарзі про незаконність оскарженої постанови судді щодо ОСОБА_1 від 15.02.2022 не підтверджуються та спростовуються відповідними доказами, наявними у даній справі, на які посилається суд першої інстанції. 

Керуючись ст.529 ч.5 МК України, ст.294 КУпАП, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ШЕРЕГІ Віктора Миколайовича залишити без задоволення, а винесену щодо ОСОБА_2 постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2022 – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є статочною й оскарженню не підлягає.

Суддя