ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 серпня 2023 року           справа №200/5242/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року (повне судове рішення складено 03 квітня 2023 року) у справі № 200/5242/22 (суддя в І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, 

                                                           УСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , виражене у формі листа від 11.10.2022 №2230, про призупинення виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення, додаткових та інших видів грошового забезпечення належне, але не отримане його сином ОСОБА_5 , який зник безвісти.
В обґрунтування позову зазначив, що 19 жовтня 2022 року на його адресу надійшов лист від ІНФОРМАЦІЯ_6 вих. № 02/5837 про доведення змісту листа від командира військової частини НОМЕР_1 , до якого було долучено лист командира військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2022 вих. № 2230, в якому повідомлялось про призупинення йому виплати грошового забезпечення, як батькові зниклого без вісти військовослужбовця - ОСОБА_5 з підстав відсутності довідки про склад сім`ї та як наслідок приховання батьками факту, що їх син має малолітню дитину.
Позивач зазначає, що нормами чинного законодавства України, в тому числі і п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручникам, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» не дають права командиру військової частини призупиняти виплату грошового забезпечення, а тому просив суд задовольнити його позов.   

Ухвалою від 03 лютого 2023 року місцевий суд залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , що виражене у формі листа від 11.10.2022 №2230, про призупинення виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення, додаткових та інших видів грошового забезпечення належне, але не отримане його сином ОСОБА_5 , який зник безвісти.

Не погодившись з таким судовим рішенням, третя особа ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що погоджується з призупиненням позивачу виплати грошового забезпечення, як батькові зниклого без вісти військовослужбовця - ОСОБА_5 з підстав відсутності довідки про склад сім`ї та як наслідок приховання батьками факту, що їх син має малолітню дитину.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області 02 липня 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьком та відповідно матір`ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 27 липня 2011 року підтверджується факт того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (натепер - ОСОБА_7 (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 12 лютого 2021 року) ОСОБА_1 є батьком та відповідно матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 14 серпня 2017 року у справі № 226/1158/17 (провадження 2/226/467/2017) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано.  
Листом від 11 травня 2022 року № 02/2886 ІНФОРМАЦІЯ_6 сповістив ОСОБА_2 про те, що його син, солдат ОСОБА_5 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_7 , зник безвісти у районі населеного пункту Нікольське Маріупольського району Донецької області під час бойового зіткнення у складі батальйонно-тактичної групи з російсько-окупаційними військами. 
Листом від 19 жовтня 2022 року № 02/5837 ІНФОРМАЦІЯ_6 довів до відома позивача зміст листа командира в/ч НОМЕР_1 щодо припинення виплати грошового забезпечення його сина - зниклого безвісті військовослужбовця ЗС України ОСОБА_11 та рекомендував після ознайомлення з ним вжити заходи для досудового врегулювання можливого спору, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову від законного представника його онука ОСОБА_9 - ОСОБА_1 . 
Так, додатком до вищевказаного листа від 19 жовтня 2022 року № 02/5837 був лист Військової частини НОМЕР_1 № 2230 від 11 жовтня 2022 року, в якому Командир військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 повідомляв Начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 Донецької області про те, що на адресу Оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 11 вересня 2022 року надійшов запит колишньої дружини ОСОБА_1 , законного представника малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина зниклого безвісти ОСОБА_5 щодо виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168. Повідомлялось також про те, що солдат ОСОБА_5 , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_6 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 березня 2022 року № 103 зарахований у списки військової частини на посаду номер обслуги мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти групи військової частини НОМЕР_1 , згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 58дск від 10 березня 2022 року. Під час відбиття російської агресії номер обслуги мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти солдат ОСОБА_5 зник безвісти в районі населеного пункту Кирилівка Волноваського р-ну Донецької області. 
Крім того, зазначалось у вказаному листі про те, що відповідно до п. 7.5 наказу Міністерства Оборони України від 26.05.2014 № 333 Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 червня 2014 за № 611/25388, на адресу ОСОБА_2 надіслано сповіщення від 13 квітня 2022 року № 543. У відповідності до п. 8.2 вищенаведеного наказу комісаріати зобов`язані проводити роз`яснювальну роботу з членами сімей і родичами військовослужбовців, якщо у разі втрати зв`язку з військовослужбовцем, який перебуває на військовій службі, вони повинні звертатися до військового комісаріату за місцем свого постійного проживання або за місцем призову (прийняття) цього військовослужбовця на військову службу. Якщо районний (міський) військовий комісар не має відомостей про місце перебування військовослужбовця, він зобов`язаний направити запит безпосередньо до військової частини за місцем служби військовослужбовця або до відповідного кадрового органу, в якому ведеться облік особового складу. Відповідно, командир Військової частини НОМЕР_1 повідомляв про те, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 Донецької області була проведена роз`яснювальна робота з родичами зниклого безвісти ОСОБА_5 та сформований пакет документів від 04 серпня 2022 року вих. № 02/4284. 
Крім того, командир військової частини НОМЕР_1 сповіщав начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 Донецької області у листі про те, що повторно, на розгляд командира військової частини НОМЕР_1 надійшла заява щодо виплати грошового забезпечення від батька зниклого безвісти військовослужбовця, громадянина ОСОБА_2 вх. № 257 від 05.08.2022.
У листі командир Військової частини НОМЕР_1 повідомляв також про те, що вказаний ним пакет документів за вих. № 02/4284 від 04.08.2022 наданий з порушенням вимог Постанови КМУ від 30 листопада 2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», а саме, інформаційна довідка Міністерства юстиції України про сімейний стан безвісти зниклого відсутня та батьки зниклого безвісти приховали факт, що їх син має малолітню дитину. Вказував, що командуванням військової частини НОМЕР_1 21.08.2022 за вих. № 1720 відправлений запит до ІНФОРМАЦІЯ_6 Донецької області про надання особової справи на солдата ОСОБА_5 , з отриманої відповіді стало відомо, що особова справа знищена, на адресу військової частини надіслана копія Акту знищення від 25.02.2022 № 1863.
Крім того, у вищевказаному листі командир військової частини НОМЕР_1 сповіщав про те, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представником (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Також звернув увагу, що згідно статті 3 Сімейного кодексу України «Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає».
Зазначав, що з моменту подання заяви батькові ОСОБА_2 перераховано грошове забезпечення та винагорода у збільшеному розмірі до 100 000 грн, належне, але не отримане його сином за період серпень-вересень 2022 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату грошового забезпечення від 04 серпня 2022 року № 163; від 02 вересня 2022 року  № 217, на виплату винагороди від 04 серпня 2022 року № 325, від 02 вересня 2022 року № 377.
Командир військової частини НОМЕР_1 також вказав, що керуючись п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», виплати грошового забезпечення, додаткових та інших видів грошового забезпечення належне, але не отримане військовослужбовцем, призупиняється.
Також командир військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 у вказаному листі просив начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 Донецької області повідомити батька зниклого безвісти військовослужбовця про призупинення виплати йому грошового забезпечення.
Поряд з цим, зважаючи на те, що права і законні інтереси колишньої дружини ОСОБА_1 , законного представника малолітньої дитини ОСОБА_9 , порушені, в листі також містилось прохання рекомендувати батькові ОСОБА_2 вжити заходи для досудового врегулювання спору за домовленістю, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.
Не погоджуючись з рішенням командира військової частини НОМЕР_1 , яким призупинено йому виплату грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_5 , позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі
Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У відповідності до частин 2-4 статті 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації.
Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.
07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.
Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділ ХХХ Порядку № 260).
Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884).
Під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку № 884).
Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, копія сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.
Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.
Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.
Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:
військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;
військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Так, зі змісту спірного рішення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , що виражене у формі листа від 11.10.2022 № 2230 про призупинення виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення, додаткових та інших видів грошового забезпечення належне, але не отримане його сином військовослужбовцем ОСОБА_5 , який зник безвісті, судом встановлено наступне.
04.08.2022 ІНФОРМАЦІЯ_6 Донецької області після проведення роз`яснювальної роботи з родичами зниклого безвісті ОСОБА_5 , сформований пакет документів.
05.08.2022 за вх. № 257 на розгляд командира військової частини НОМЕР_1 надійшла заява від ОСОБА_2 щодо виплати грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_5 . 
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату грошового забезпечення від 04.08.2022 № 163 та від 02.09.2022 № 217, а також на виплату винагороди від 04.08.2022 № 325, від 02.09.2022 № 377, ОСОБА_2 перераховане грошове забезпечення та винагорода у збільшеному розмірі до 100 000 грн, належне, але не отримане його сином за період серпень-вересень 2022 року.
Як встановлено також судом зі змісту спірного рішення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , що виражене у формі листа від 11.10.2022 № 2230 про призупинення виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення, додаткових та інших видів грошового забезпечення належне, але не отримане його сином військовослужбовцем ОСОБА_5 , який зник безвісті, командуванням військової частини НОМЕР_1 21.08.2022 за вих. № 1720 відправлений запит до ІНФОРМАЦІЯ_6 Донецької області про надання особової справи на солдата ОСОБА_5 та з отриманої відповіді встановлено, що особова справа знищена, про що на адресу військової частини надіслана копія акту знищення від 25.02.2022 № 1863. 
Як вже зазначалось судом, до заяви про виплату грошового забезпечення, додаткових та інших видів грошового забезпечення належне, але не отримане військовослужбовцем, який зник безвісті, додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, копія сторінки паспорта з такою відміткою).
Суд першої інстанції правомірно відхилив таку підставу припинення виплати як не надання заявником інформаційної довідки Міністерства Юстиції України про сімейний стан безвісті зниклого, оскільки надання такої довідки не передбачено Порядком № 884. 
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.
Натомість, розглянувши заяву позивача від 05.08.2022 № 257 щодо виплати грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця, командир військової частини НОМЕР_1 прийняв накази про виплату грошового забезпечення від 04.08.2022 № 163 та від 02.09.2022 № 217, а також про виплату винагороди від 04.08.2022 № 325, від 02.09.2022 № 377, внаслідок чого ОСОБА_2 перераховане грошове забезпечення та винагорода у збільшеному розмірі до 100 000 грн, належне, але не отримане його сином за період серпень-вересень 2022 року.
На підставі вищевказаного суд робить висновок, що пунктами 5, 6 Порядку № 884 обов`язок щодо з`ясування всіх обставин та вирішення питання щодо призначення або не призначення виплати грошового забезпечення, додаткових та інших видів грошового забезпечення належне, але не отримане військовослужбовцем, який зник безвісти, покладається саме на командира військової частини.  
Отже, щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, в тому числі при з`ясуванні раніше невідомої обставини щодо наявності у військовослужбовця неповнолітньої дитини, відповідач має право приймати рішення у формі наказу.
З огляду на це суд першої інстанції вірно погодився з твердженням позивача з приводу того, що Порядок № 884 не надає повноважень командиру військової частини призупиняти виплату грошового забезпечення, додаткових та інших видів грошового забезпечення належне, але не отримане військовослужбовцем, який зник безвісті. 
Більш того, таке призупинення (зокрема, без вказівки до якої дати чи настання якоїсь обставини) ставить позивача у стан невизначеності щодо наявності/відсутності у нього права на отримання виплат.
Відтак, задоволення позову відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
При цьому слід зазначити, що рішенням місцевого суду задоволено позов щодо скасування рішення відповідача про призупинення виплат з підстав того, що рішення такого змісту не передбачене законодавством, з чим погоджується судова колегія апеляційного суду. Оскаржуване третьою особою рішення суду першої інстанції не містить висновку про право позивача на отримання грошового забезпечення за умови наявності у військовослужбовця неповнолітньої дитини, тому посилання апелянта на таку обставину не є змістовним.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, понесені третьою особою судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі № 200/5242/22 - залишити без змін.
Повне судове рішення - 15 серпня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                                    І. Д. Компанієць