ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1648/23  Номер провадження 33/814/1516/23	Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Греся А.О., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 12 липня 2023 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень.
Стягнуто зі  ОСОБА_2  536 гривень 80 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду  ОСОБА_2  визнано винуватим у тому, що він 26 червня 2023 року приблизно о 20 годині по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо своєї співмешканки ОСОБА_1 , а саме: погрожував фізичною розправою, ображав нецензурною лайкою та душив за горло.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2  просить скасувати постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 12 липня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: в матеріалах справи відсутні докази вчинення ним домашнього насильства щодо ОСОБА_1 ; наведена в протоколі суть правопорушення не відповідає складу адміністративного правопорушення, що ставиться йому у вину.
Апелянт був належним чином повідомлений про місце, дату й час судового засідання апеляційної інстанції та до суду не з`явився.
На підставі ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка була належно повідомлена про апеляційний розгляд, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді, потерпілу, яка підтвердила наведені в протоколі обставини події, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Частиною 7 ст.294 КУпАП регламентовано, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доводи апелянта про те, що наведена в протоколі суть правопорушення, яка ставиться йому у вину, не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є обґрунтованими.
Натомість, місцевий суд з достатньою повнотою не дослідив і не перевірив усіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
У силу ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених у ст.255 КУпАП.
Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.
Так, відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» унормовано, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Фізичним насильством є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Психологічне насильство – це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Під економічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Таким чином, з аналізу наведених вище положень убачається, що обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення у вигляді завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого, або ж наявності реальної можливості завдання названої шкоди.
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №790680  ОСОБА_2  ставилось у вину те, що він 26 червня 2023 року приблизно о 20 годині за місцем проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо своєї співмешканки ОСОБА_1 , а саме: погрози фізичною розправою, образи нецензурною лайкою та душіння за горло (а.с.1).
Проте, суд першої інстанції, визнавши встановленими наведені вище обставини та наклавши на ОСОБА_2 стягнення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, не врахував те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено, чи могла бути або, чи була завдана шкода фізичному, психічному здоров`ю потерпілої внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , що позбавляє також можливості дійти висновку, якого саме характеру було спричинено насильство потерпілій при тому, що під домашнє насильство психологічного характеру, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю потерпілої особи.
Тобто, викладена в протоколі фабула в порушення вимог ч.1 ст.256 КУпАП не містять обов`язкових елементів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що підлягають доказуванню, а тому не відповідає диспозиції цієї норми КУпАП, про що слушно йдеться в апеляційній скарзі.
Тобто, складений у такий спосіб протокол щодо ОСОБА_2 завчасно унеможливлював притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки викладені в ньому обставини не утворюють складу даного правопорушення, навіть за умови їх підтвердження іншими доказами по справі.
Усунути наведені вище істотні порушення вимог закону неможливо в ході судового розгляду, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати зазначені в цьому протоколі обставини правопорушення.
Викладене вище узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою суд не має права самостійно редагувати фабулу адміністративного правопорушення, оскільки це становитиме порушення права на захист особи та принципу рівності сторін процесу.
У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року також відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
За таких обставин, місцевий суд помилково встановив наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, через це оскаржувану постанову належить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , задовольнити.
Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 12 липня 2023 року щодо  ОСОБА_2 скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_2 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                         О.М. Корсун