УХВАЛА

10 серпня 2023 року 
м. Київ

справа № 420/20611/21
адміністративне провадження № К/990/26455/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у справі №420/20611/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и в:  
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 602 від 08.09.2021 «Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення» до інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 1173 від 28.09.2021 про звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;
поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП;
стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 28.09.2021 по день фактичного поновлення на службі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року у справі №420/20611/21 скасовано та ухвалено нову постанову. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції № 602 від 08 вересня 2021 року «Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення» про застосування до інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції № 1173 від 28.09.2021 про звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 з 29 вересня 2021 року на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП. Зобов`язано Департамент патрульної поліції виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період вимушеного прогулу за період з 29 вересня 2021 року до 20 червня 2023 року включно в сумі 312531,23 грн (триста дванадцять тисяч п`ятсот тридцять одну гривню 23 коп). Звернуто постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині зобов`язання Департаменту патрульної поліції виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за 30 днів у сумі 14906,10 грн (чотирнадцять тисяч дев`ятсот шість гривень 10 коп). Встановлено судовий контроль за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року. Зобов`язано Департамент патрульної поліції подати до Одеського окружного адміністративного суду протягом 21 дня, з дня отримання копії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року, звіт про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у справі №420/20611/21.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, Департамент патрульної поліції звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.
Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України й покликається на те, що судом апеляційної інстанції не були враховані висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах №№620/397/21, 815/4478/16, 806/2555/17, 813/4074/16, 420/11298/20, 420/2802/20, 160/8403/22, 420/8714/22, 420/2663/20, 620/6642/22.
Суд наголошує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.   
Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Водночас у скарзі лише викладено обставини справи, зроблено вказівку на постанови Верховного Суду без обґрунтування подібності правовідносин та без зазначення норми права, яку неправильно застосовано судами, висновок щодо якої викладено Верховним Судом, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Також скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує про відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування пункту 5 розділу ІІ Інструкції №1026.
Пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України обов`язковим є зазначення конкретної норми права щодо застосування якої відсутній такий висновок. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Скаржник указує на положення Інструкції №1026, проте не наводить об`єктивних підстав щодо необхідності його тлумачення, обмежившись описом обставин цієї справи та незгодою із прийнятим у справі рішенням.
З огляду на викладене, Суд вважає недоведеними посилання скаржника на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Подана касаційна скарга фактично містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішенням суду попередньої інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
З огляду на те, що скаржник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,
у х в а л и в:
Касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у справі №420/20611/21 повернути скаржнику.
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.
Суддя	О.А. Губська