ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1280/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/1282/14-ц Категорія: на ухвалу    	ОСОБА_1 . 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       23 серпня 2023 року                                                                                                 м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Сіренко Ю.В., Новіков О.М.	
секретар 	Новицька Н.О.	

учасники справи:
виконавець – державний виконавець Центрального ВДВС Черкаського МУЮ Діденко С.Б.,
боржник (скаржник) – ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 15.06.2023 (повний текст складено 15.06.2023, суддя в суді першої інстанції Мірошниченко Л.Є.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

у травні 2023 року боржник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вказуючи, що Соснівським районним судом м. Черкаси у справі № 712/1282/14-ц ухвалою від 08.02.2014 задоволено подання державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського МУЮ Діденка С.Б. та накладено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 .
Ці обмеження були застосовані для забезпечення виконання рішення суду у справі №712/1282/14-ц при проведенні примусового стягнення у виконавчому провадженні №40153818, відкритому 08.10.2013. Під час проведення виконавчих дій був встановлений факт відсутності майна, на яке може бути накладене стягнення, у зв`язку з чим виконавче провадження №40153818 завершене, згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».
Згідно листа Центрального ВДВС у місті Черкаси від 10.02.2023 виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 були завершені до 2019 року включно, а станом на 10.02.2023 знищені, у зв`язку зі спливом терміну зберігання в архіві.
Заявник надала копію постанови від 14.02.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 45381006, де встановлено факт відсутності у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення, розшук такого майна виявився безрезультатним.
Як зазначає заявник, на даний час її заборгованість перед стягувачем АТ «Приватбанк» у виконавчому провадженні № 40153818 відсутня. Фактично немає підстав для застосування обмеження у вигляді заборони на її виїзд. Згідно довідки-витягу від 06.03.2023 з Бюро кредитних історій, заборгованість заявниці перед банками, кредитними організаціями та іншими юридичними особами відсутня.
Крім того, 24.02.2022 в державі запроваджений воєнний стан та заборона у виїзді за кордон унеможливлює для заявника тимчасовий виїзд з території України для уникнення небезпеки для життя і здоров`я та пошуку роботи, яка б дозволила забезпечити безперебійне виконання рішення суду та подальше погашення боргу.
Зазначені обставини обумовили звернення до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 15.06.2023 відхилено вказану заяву з посиланням на те, що судом не встановлено наявність обставин для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання рішення суду не підтверджено належними доказами - жодних фінансових документів щодо добровільної сплати заборгованості не надано.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, заявник подала 29.08.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та задовольнити її заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі держави. Зазначає, що підстав для зазначеного тимчасового обмеження прав скаржника не має, адже відповідне виконавче провадження закрите, а заборгованість перед банком відсутня, про що було надано довідку. Ухвалу суду першої інстанції порушує конституційне право заявника на вільне пересування та виїзд з держави.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що 08.02.2014 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси в межах ВП №40153818 по виконанню виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.09.2013 №2-3193 задоволено подання державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського міського управління юстиції Діденка С.Б. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання нею своїх зобов`язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 186 115,93 грн. (а.с. 19-20).
Зазначена ухвала перебуває на виконанні у Державній прикордонній службі України (а.с. 25).
14.02.2019 державним виконавцем Центрального ВДВС міста Черкаси ГТУ юстиції у Черкаській області Глущенко А.С. в межах ВК № 45381006 була прийнята постанова про повернення виконавчого листа № 2-3193, виданого 27.09.2013 Соснівським районним судом м. Черкаси, по примусовому стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент Банк» боргу в сумі 930,58 грн. через відсутність майна, на яке може бути звернене стягнення, розшук такого майна виявився безрезультативним, на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 23).
Як убачається з копії довідки Центрального ВДВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) за вих. № 1369/26.25-42/7124 від 10.02.2023, перевіркою АСВП встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало ВК № 45381073 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3193 від 27.09.2013 про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «Акцент Банк» в сумі 186 115,93 грн. (14.02.2019 завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»). Вищевказаний виконавчий лист пред`являвся до Центрального ВДВС у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ) неодноразово (ВП № 40153818, № 40153740 завершені на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» 16.04.2014). Однак, ВП, які завершені до 2019 року включно, станом на 10.02.2023 знищені через сплив терміну зберігання в архіві (3-річний термін) (а.с. 21).
Згідно довідки з системи самообслуговування Приват24 від 13.03.2023 за № JDFEQK3MG7QOASHN ОСОБА_2 станом на 13.03.2023 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 22).
Довідка про результати пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 19.03.2023, надана заявницком, а також інформація з сервісу «Українське Бюро Кредитних Історій», актуальна станом на 06.03.2023, свідчать, що виконавчі провадження № 45381073, 45522154, у яких ОСОБА_2 (боржник), ПАТ «Акцент Банк», КС «Кредит-Союз» (стягувачі) значаться завершеними (а.с.12, 18). Однак заявниця має невиконані договірні зобов`язання перед «Акцент-Банк» на листопад 2009 року (а.с. 9).
Як убачається з інформації з ВП-спецпідрозділ щодо виконавчого провадження № 40153818 (приєднаного 08.10.2013 до зведеного ВП № 41023192), відкритого по примусовому виконанню ВП № 2-3193 від 27.09.2013, який надійшов до ДВС 08.10.2013, де боржник: ОСОБА_2 , стягувач: ПАТ «Акцент Банк», борг в сумі 186 115,93 грн., - завершено, повернуто стягувачу 16.04.2014 на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» ( відсутність у боржника майна).
Разом із заявою ОСОБА_2 подані до суду копії медичних документів про стан її здоров`я та проведене лікування після отриманої травми внаслідок ДТП (а.с. 14-17,40,43).
Указуючи на зазначені обставини, заявник просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
Апеляційний суд враховує, що правове регулювання обмеження боржників у праві виїзду за межі України здійснюється такими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Також частинами 5, 8 статті 441 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.
Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Згідно п. 5 ч. 1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
За обставин цієї справи заявник ОСОБА_2 порушує питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та посилається на те, що підстави для зазначеного обмеження відсутні – відповідне виконавче провадження завершено та наявна довідка банку від 13.03.2023 про відсутність заборгованості. Виїзд заявнику за кордон необхідний для можливого лікування та пошуку роботи з тим, щоб погасити наявний борг.
Такі обґрунтування наведено як в заяві, адресованій суду першої інстанції, так і в поданій апеляційній скарзі.
При цьому зі змісту ч.ч.5, 8 ст.441 ЦПК України вбачається, що підставою для скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі країни (вимоги, заявлені боржником у цій справі) є виникнення обставин, які свідчать про недоцільність продовження строку дії вжитих заходів та полягають, зокрема, у погашенні відповідної заборгованості у виконавчому провадженні.
Однак такі обставини в даному випадку відсутні, адже боржник зазначає, що потребує пошуку роботи за кордоном, зокрема, для погашення наявної перед банком заборгованості, відтак, суд не може стверджувати про відсутність підстав для існування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, запровадженого до повного виконання боржником своїх зобов`язань.
Факт завершення з тих чи інших підстав виконавчого провадження про стягнення боргу, про що вказано в апеляційній скарзі, сам по собі не може підтверджувати повне виконання своїх зобов`язань з боку боржника.
При цьому у даному випадку обмежувальний захід було застосовано ухвалою суду від 08.02.2014 до боржника ОСОБА_2 у зв`язку із встановленням судом факту ухилення боржника від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.
Зазначені обставини боржником під сумнів не ставляться та відповідна ухвала у визначеному законодавством порядку не оскаржувалася, відтак, їх врахування є обов`язковим для суду при вирішенні даної справи.
У аспекті викладеного вище, апеляційні посилання на те, що підстав для зазначеного тимчасового обмеження прав скаржника не має, слід оцінити критично.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 15.06.2023 про відхилення заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 441 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 15.06.2023 у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повну постанову складено 23.08.2023. 

Суддя-доповідач

Судді