Справа № 346/2172/16-ц 
Провадження № 22-ц/4808/1112/23 
Головуючий у 1 інстанції Валігурська Л. В. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.
суддів:                        Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря        Струтинська Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 12 червня 2023 року, постановлену в складі судді Валігурської Л.В., у справі за заявою стягувача ОСОБА_2 про заміну боржника ОСОБА_3 при виконанні рішення Коломийського міськрайонного суду від 30 червня 2017 року у справі №346/2172/16-ц,
в с т а н о в и в:
17.05.2023 року ОСОБА_2 звернулася до Коломийського міськрайонного суду із заявою, в якій, посилаючись на ст. 442 ЦПК України, ст.ст. 509, 520 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», просила замінити боржника ОСОБА_3 у виконавчому листі, виданому 02.07.2020 року Коломийським міськрайонним судом у справі №346/2172/16-ц в частині зобов`язання облаштувати перегородку на горищі із облегшеної цегли (або дощату), по лінії поділу – розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку, як вказано на план схемі варіанту розподілу, на його правонаступника - ОСОБА_1 .
В обґрунтування заяви зазначила що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30.06.2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Припинено право спільної часткової власності в будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, що становить новостворену квартиру АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, що становить новостворену квартиру АДРЕСА_3 . Розділено реально спільне будинковолодіння АДРЕСА_1 між сторонами та виділено частки в натурі, зобов`язано сторін виконати певний обсяг будівельних робіт із облаштування горища будинку.
Для забезпечення реального виконання ухваленого судового рішення ОСОБА_2 02.07.2020 року видано виконавчий лист, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язано облаштувати перегородку на горищі із облегшеної цегли (або дощату), по лінії поділу – розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1 поверху будинку, як вказано на план-схемі варіанту розподілу.
На підставі виданого виконавчого листа старшим державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу ДВС 09.07.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Проте зазначене рішення ОСОБА_3 виконано не було, вказаних у виконавчому листі робіт не проведено. Постановою державного виконавця від 30.11.2020 року виконавчий лист повернуто ОСОБА_2 як стягувачу.
Як стало згодом відомо заявнику, право власності на квартиру АДРЕСА_4 належить не боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 на підставі договору дарування, про що свідчить Інформаційна довідка.
На даний час стягувачем повторно виконавчий лист до примусового виконання не пред`являвся.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 12 червня 2023 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Замінено боржника ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 при виконані рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.06.2017 року (справа №346/2172/16-ц).
ОСОБА_1 на вказану ухвалу суду подала апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що згадане рішення суду, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності, і зобов`язано останнього облаштувати перегородку на горищі із облегшеної цегли (або дощату), по лінії поділу – розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1 поверху будинку, як вказано на план-схемі варіанту розподілу, ухвалено 30.06.2017 року. А 11.10.2017 року ОСОБА_3 подарував належну йому квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_4 .
Виконавчий лист по справі №346/2172/16-ц ОСОБА_2 як стягувачу видано судом 02.07.2020 року, і зазначено строк пред`явлення його до виконання 11.07.2020 року.
На підставі постанови державного виконавця Коломийського МВ ДВС від 30.11.2020 року вказаний виконавчий лист за заявою стягувача ОСОБА_2 повернуто останній.
А згідно Договору дарування квартири від 21.12.2020 року ОСОБА_4 подарувала вказану квартиру ОСОБА_1 . У цьому Договорі (п. 9) зазначено, що відомості щодо дарувальника в Єдиному реєстрі боржників відсутні. Відтак, вона без жодних сумнів та застережень прийняла у дар цю квартиру. Більше того, у квартирі на горищі вона бачила перегородку, яку, як їй повідомили, облаштував ОСОБА_3 .
Однак 17.05.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження – боржника ОСОБА_3 на ОСОБА_1 .
Вказує, що рішенням суду від 30.06.2017 року обов`язок по облаштуванню перегородки на горищі квартири було покладено саме на ОСОБА_3 , і не залежить від наявності чи відсутності в нього права власності на таку квартиру. А перекладання такого обов`язку на нового власника призведе до втручання у сферу особистого життя останнього.
Отже висновки місцевого суду про те, що відбулася заміна боржника у зобов`язанні та щодо залежності обов`язку виконати рішення суду від наявності права власності на квартиру боржника, є помилковими.
Крім того зі змісту ухвали не зрозуміло постановою державного виконавця від якого часу відкрито виконавче провадження з виконання такого виконавчого листа. Судом першої інстанції взято до уваги акти державного виконавця за 2020 рік, однак не з`ясовано питання виконання рішення суду ОСОБА_3 .
Просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 12 червня 2023 року скасувати, постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.
Представник ОСОБА_2 – адвокат Паламарчук О.А. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що згідно ст. 520 ЦК України обов`язковою є наявність згоди лише кредитора на заміну боржника у зобов`язанні. Основною умовою для заміни боржника є наявність факту правонаступництва між попереднім боржником та його наступником.
Апелянтом не заперечується, що на даний час право власності на вказану квартиру належить саме їй. Таку вона отримала в дар від своєї матері ОСОБА_4 21.12.2020 року. На момент переходу права власності від ОСОБА_3 до ОСОБА_4 останні з 21.01.2014 року перебували у шлюбі та проживали однією сім`єю в даній квартирі. Шлюб між ними розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13.04.2021 року за позовом ОСОБА_4 .
Одночасно ОСОБА_4 приймала участь в розгляді справи №346/2172/16-ц в якості представника позивача ОСОБА_3 і, відповідно, була ознайомлена з усіма обставинами справи. Тому при даруванні квартири своїй доньці ОСОБА_1 повинна була повідомити про існуючі щодо такого майна обтяження. Зокрема, реальний розподіл судом спірного будинковолодіння полягав не лише у визнанні права власності на окремі квартири за сторонами, а й обов`язку кожної зі сторін вчинити певні дії щодо такого майна.
Отже, право власності на квартиру є невідривним від обов`язків, пов`язаних з ним.
Також у постанові Верховного Суду від 12.10.2022 року у справі №389/4348/13-ц зазначено, що виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами.
Вказує, що судом першої інстанції було встановлено, що виконавче провадження №62521549 було відкрито постановою від 09.07.2020 року; державним виконавцем складено акти від 20.08.2020 року, 28.09.2020 року, 04.11.2020 року та від 20.11.2020 року про невиконання рішення суду; відомості про завершення виконавчого провадження відсутні; постановою від 30.11.2020 року виконавчий лист повернуто стягувачу за її заявою.
Отже апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою. Просить в задоволенні такої відмовити, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.
В судове засідання апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не з`явилися. Апелянт подала заяву, в якій просила відкласти судове засідання, не підкріплену належними доказами. ОСОБА_3 причини неявки суду не повідомив.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги, колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності вказаних учасників справи.
Представник заявника ОСОБА_2  – адвокат Паламарчук О.А. в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечила, просила судове рішення першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_2 – адвоката Паламарчук О.А., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30.06.2017 року по справі №346/2172/16-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Припинено право спільної часткової власності в будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, що становить новостворену квартиру АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, що становить новостворену квартиру АДРЕСА_3 . Розділено реально спільне будинковолодіння АДРЕСА_1 між сторонами та виділено частки в натурі, зобов`язано сторін виконати певний обсяг будівельних робіт із облаштування горища будинку. Зокрема, Власника №1 ОСОБА_3 – облаштувати перегородку на горищі із облегшеної цегли (або дощату), по лінії поділу – розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку, як вказано на план-схемі варіанту розподілу.
Дане рішення набрало законної сили 11.07.2017 року (т. 1, а.с. 158-163, 193-198).
На виконання вказаного рішення суду в частині зобов`язання позивача ОСОБА_3 виконати такий об`єм робіт: Власника №1 ОСОБА_3 – облаштувати перегородку на горищі із облегшеної цегли (або дощату), по лінії поділу – розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку, як вказано на план-схемі варіанту розподілу Коломийським міськрайонним судом 02.07.2020 року було видано виконавчий лист (т. 1, а.с. 199) та державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження №62521549 (т. 1, а.с. 214-215, 228).
Згідно копій актів державного виконавця по виконанню вказаного виконавчого листа від 20.08.2020 року, від 28.09.2020 року, від 04.11.2020 року, від 20.11.2020 року рішення суду боржником не виконано (т. 1, а.с. 236, 241, 248, 249).
Постановами державного виконавця від 28.09.2020 року, від 04.11.2020 року у ВП №62521549 за невиконання боржником рішення суду на ОСОБА_3 накладено штраф на користь держави в сумі 1700 грн. та 3400 грн. (т. 1, а.с. 244, 245).
Постановою державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 30.11.2020 року, ВП №62521549, вищевказаний виконавчий лист №346/2172/16-ц, виданий 02.07.2020 року Коломийським міськрайонним судом, повернуто стягувачу згідно заяви стягувача від 30.11.2020 року (т. 1, а.с. 200, 250, 251).
На підставі Договору дарування квартири від 11.10.2017 року право власності на квартиру АДРЕСА_4 набула на той час дружина ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , а на підставі Договору дарування квартири від 21.12.2020 року – її дочка ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №333327448 від 24.05.2023 року (т. 1, а.с. 206-207).
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що по вказаному виконавчому листу рішення суду виконано не було, а виконавчий лист повернуто стягувачу за заявою останньої. З урахуванням дати повернення виконавчого листа та відсутності даних про завершення виконавчого провадження, ОСОБА_2 не позбавлена права на повторне звернення із заявою про відновлення виконавчого провадження, відповідно відсутні процесуальні перешкоди для вирішення питання щодо заміни сторони виконавчого провадження. А з огляду на те, що боржником ОСОБА_3 було відчужено належний йому об`єкт нерухомості, з яким безпосередньо і пов`язане виконання рішення суду, наявні достатні та обґрунтовані підстави для заміни останнього у зобов`язаннях, які виникли між ним та ОСОБА_2 . При цьому суд дійшов висновку про заміну боржника ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 при виконані рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.06.2017 року (справа №346/2172/16-ц).
Однак апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із таким висновком з огляду на наступне.
У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку норми статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з нормами статті 55 ЦПК України.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.
Такі ж висновки викладені в постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №502/583/16-ц (провадження №61-7516св22).
Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.
Такий висновок про застосування статті 442 ЦПК України викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21).
Ураховуючи наведене, для вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні вирішальним є встановлення наявності відкритого виконавчого провадження, в якому ставиться таке питання.
Суду необхідно з`ясувати чи пред`являвся виконавчий документ з примусового виконання рішення суду до виконання, чи наявне відкрите виконавче провадження, чи воно завершене, і які настали наслідки завершення виконавчого провадження (закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого листа без виконання). Від з`ясування зазначених обставин залежить правильне вирішення заяви про заміну стягувача саме у виконавчому провадженні.
Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист №346/2172/16-ц, виданий 02.07.2020 року Коломийським міськрайонним судом щодо боржника ОСОБА_3 стягувачу ОСОБА_2 було пред`явлено останньою до виконання та державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження №62521549 (т. 1, а.с. 214-215, 228). Постановою державного виконавця від 30.11.2020 року вищевказаний виконавчий лист повернуто стягувачу згідно її заяви (т. 1, а.с. 200, 250, 251).
В постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №2-1023/11 (провадження №61-6493св22) наголошено, що повернення виконавчого документа і закриття виконавчого провадження - це різні стадії виконавчого провадження. Повернення виконавчого документа не означає закінчення виконавчого провадження.
Отже в даному випадку має місце саме заміна боржника у виконавчому провадженні, а тому оскаржувана ухвала підлягає зміні в цій частині.
При цьому місцевим судом вірно враховано, що згідно ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
А відповідно до ч. 1 ст. 12 даного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону).
У постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі №910/18165/13 (провадження №6-698гс16) зроблено висновок, що «після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
У справі, що переглядається строк пред`явлення виконавчого листа №346/2172/16-ц від 02.07.2020 року перервався та розпочався заново з 01.12.2020 року, а із заявою про заміну боржника ОСОБА_2 звернулася у травні 2023 року, тобто в межах строку для пред`явлення такого виконавчого документа до виконання.
Що ж стосується посилань апелянта на те, що обов`язок по облаштуванню перегородки на горищі квартири було покладено рішення суду саме на ОСОБА_3 , і такий не залежить від наявності чи відсутності в нього права власності на таку квартиру, а перекладання такого обов`язку на нового власника призведе до втручання у сферу особистого життя останнього, то такі не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Так, Верховним Судом неодноразово зауважувалося, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах (постанови Верховного Суду від 9 грудня 2019 року у справі №2-3627/09 (провадження №61-16520сво18), від 1 березня 2021 року в справі №201/16014/13-ц (провадження №61-9098сво20), від 30 листопада 2022 року у справі №502/583/16-ц (провадження №61-7516св22)).
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.
Як вбачається з рішення Коломийського міськрайонного суду від 30.06.2017 року по справі №346/2172/16-ц, на підставі якого видано виконавчий лист №346/2172/16-ц від 02.07.2020 року, судом визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, що становить новостворену квартиру АДРЕСА_2 ; розділено реально спільне будинковолодіння АДРЕСА_1 між сторонами та виділено частки в натурі, зобов`язано сторін виконати певний обсяг будівельних робіт із облаштування горища будинку; зокрема, Власника №1 ОСОБА_3 – облаштувати перегородку на горищі із облегшеної цегли (або дощату), по лінії поділу – розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку, як вказано на план-схемі варіанту розподілу.
Тобто вказані роботи по облаштуванню горища будинку зобов`язано виконати ОСОБА_3  саме як власника новоствореної квартири АДРЕСА_2 . А оскільки право власності на таку квартиру перейшло до ОСОБА_1 , до неї перейшли і інші матеріальні права і обов`язки вибулої сторони.
При цьому посилання апелянта на те, що вона бачила на горищі перегородку, встановлену ОСОБА_3 , є голослівними і нічим не підтвердженими, спростовуються долученими до матеріалів справи копіями актів державного виконавця від 20.08.2020 року, від 28.09.2020 року, від 04.11.2020 року, від 20.11.2020 року про те, що рішення суду боржником не виконано (т. 1, а.с. 236, 241, 248, 249), а також відсутністю постанови про закінчення виконавчого провадження.
Наведене також спростовує доводи апеляційної скарги щодо того, що зі змісту оскаржуваної ухвали не зрозуміло постановою державного виконавця від якого часу відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа, не з`ясовано питання виконання рішення суду ОСОБА_3 .
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 12 червня 2023 року слід змінити, замінити боржника ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа від 02 липня 2020 року №346/2172/16-ц.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 12 червня 2023 року змінити.
Замінити боржника ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа від 02 липня 2020 року №346/2172/16-ц, виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, про зобов`язання позивача ОСОБА_3 виконати такий об`єм робіт: Власника №1 ОСОБА_3 – облаштувати перегородку на горищі із облегшеної цегли (або дощату), по лінії поділу – розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку, як вказано на план-схемі варіанту розподілу.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        І.В. Бойчук
                                                                               О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 18 вересня 2023 року.