П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/8737/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Маслоід Олена Степанівна 
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
14 вересня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" (далі - позивач) до Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування висновку, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду  в якому просив визнати протиправним та скасувати висновок відповідача про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-01-24-014843-b «Комплект зарядного пристрою для тягових батарей міського електричного транспорту з системою керування процесами зарядження» від 13.10.2022.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.03.2023 позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано висновок Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-01-24-014843-b «Комплект зарядного пристрою для тягових батарей міського електричного транспорту з системою керування процесами зарядження» від 13.10.2022.
Стягнуто на користь Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" за рахунок бюджетних асигнувань Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області судовий збір в сумі 2481,00 грн. 
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у межах наданих повноважень було здійснено моніторинг процедури закупівлі позивача та виявлено порушення позивачем законодавства про закупівлі, проте, висновок у зобов`язальній частині про зобов`язання замовника вжити заходи, які не стосуються фактичного усунення ним виявлених порушень, свідчить про недотримання відповідачем вимог ст. 8 Закону України «Про державні закупівлі».
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відповідач має право проводити моніторинг закупівлі під час дії договору та до фактичного його виконання, про що оприлюднюється звіт про виконання договору в електронній системі «Prozorro».
Зазначено, що після закінчення строку дії договору або повного виконання зобов`язань за договором, замовник обов`язково оприлюднює звіт про виконання договору про закупівлю в електронній системі закупівель «Prozorro», який на час розгляду справи № 120/8737/22 не оприлюднено.
Крім того, суд першої інстанції підтвердив наявність інших порушень, які відображені у висновку про результати моніторингу та, які були предметом розгляду по даній справі.
Також вказано про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, не надано оцінки доводам відповідача та не наведені підстави з яких причин не приймаються такі доводи.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4  ст. 304 КАС України  не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою суду від 23.05.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1  ст.311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
24.01.2022 позивачем оприлюднено закупівлю UA-2022-01-24-014843-b по предмету «Комплект зарядного пристрою для тягових батарей міського електричного транспорту з системою керування процесами зарядження».
Наказом відповідача від 26.09.2022 № 33-3 розпочато моніторинг, зокрема, процедури закупівлі UA-2022-01-24-014843-b, на виконання доручення заступника голови Держаудитслужби від 05.09.2022 № 003100-18/6851-2022, та на підставі виявлення органом державного фінансового контролю ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель.
Предметом аналізу були питання щодо визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі у річному плані, оприлюднення інформації про закупівлю, відповідності вимог тендерної документації вимогам Закону України «Про публічні закупівлі», внесення змін до тендерної документації, розгляд тендерних пропозицій, своєчасність укладання договору про закупівлю та його оприлюднення, відповідності умов договору про закупівлю умовам тендерної пропозиції переможця, внесення змін до договору.
За результатами проведеного моніторингу відповідачем 13.10.2022 затверджено висновок, яким, внаслідок аналізу питання дотримання позивачем законодавства у сфері публічних закупівель, встановлено порушення ч. 3, 5 ст. 17; п. 2, 14 ч. 2 ст. 22 ; абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про публічні закупівлі».
Позивач, вважаючи висновок відповідача протиправним, з метою його скасування звернувся до суду з даними позовом.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016 (далі - Положення), визначено, що Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю
Відповідно до пп. 3 п. 4 Положення Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.
Пунктом 7 Положення встановлено, що Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.
Статтею 5 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII (далі – Закон № 2939-XII) визначено, що контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.
Згідно ст. 8 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII (далі – Закон № 922-VIII) моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи.
Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.
Рішення про початок моніторингу закупівлі приймає керівник органу державного фінансового контролю або його заступник (або уповноважена керівником особа) за наявності однієї або декількох із таких підстав, зокрема, виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель.
Повідомлення про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі орган державного фінансового контролю оприлюднює в електронній системі закупівель протягом двох робочих днів з дня прийняття такого рішення із зазначенням унікального номера оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі, присвоєного електронною системою закупівель, та/або унікального номера повідомлення про намір укласти договір про закупівлю у разі застосування переговорної процедури закупівлі, а також опису підстав для здійснення моніторингу процедури закупівлі.
Строк здійснення моніторингу процедури закупівлі не може перевищувати 15 робочих днів з наступного робочого дня від дати оприлюднення повідомлення про початок моніторингу процедури закупівлі в електронній системі закупівель.
За результатами моніторингу закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу закупівлі, що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.
У разі незгоди замовника з інформацією, викладеною у висновку, він має право оскаржити висновок до суду протягом 10 робочих днів з дня його оприлюднення, про що зазначається в електронній системі закупівель протягом наступного робочого дня з дня оскарження висновку до суду. Замовник зазначає в електронній системі закупівель про відкриття провадження у справі протягом наступного робочого дня з дня отримання інформації про відкриття такого провадження та номер такого провадження.
Згідно матеріалів справи моніторинг процедури закупівлі UA-2022-01-24-014843-b проведено відповідачем на виконання доручення заступника голови Держаудитслужби України від 05.09.2022 № 003100-18/6851-2022. У вказаному дорученні вказано, що з метою оптимізації контролю у сфері закупівель і досягнення максимальної ефективності в реалізації основних завдань, передбачених Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Держаудитслужба доручає офісам Держаудитслужби та їх управлінням в областях провести моніторинг процедур закупівель до 15.12.2022 згідно з переліком, наведеним у додатку. У цьому додатку визначено у якості підстави для проведення моніторингу п. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про публічні закупівлі».
Так, заступник голови Держаудитслужби України доручив офісам Держаудитслужби провести відповідні моніторинги, у тому числі, доручено відповідачеві провести моніторинг процедури закупівлі UA-2022-01-24-014843-b. А на виконання цього доручення 26.09.2022 вже було видано наказ № 33-3 про початок проведення моніторингу, в якому вказано підставу для проведення п. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про публічні закупівлі» - виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель та вказано про Доручення Держаудитслужби України від 05.09.2022 №003100-18/6851-2022.
Разом з тим Законом України «Про публічні закупівлі» передбачено, що для аналізу даних, що свідчать про ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, може використовуватися: інформація, оприлюднена в електронній системі закупівель; інформація, що міститься в єдиних державних реєстрах; інформація в базах даних, відкритих для доступу центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю (ч. 2 ст. 8 Закону).
Отже на ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель може вказувати інформація, оприлюднена, зокрема, в електронній системі закупівель, що й мало місце у даному випадку та визначено у наказі про початок проведення моніторингу.
Таким чином відповідачем у межах наданих повноважень було здійснено моніторинг процедури закупівлі позивача, а зазначенні у наказі про початок моніторингу закупівлі підстави є достатніми та законними.
Щодо виявлених порушень колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи за результатом проведеного моніторингу відповідачем встановлено порушення позивачем вимог ч. 3, 5 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі». Вказана стаття визначає підстави для відмови в участі у процедурі закупівлі.
Так ч. 3 ст. 17 вказаного Закону передбачено, що учасник процедури закупівлі в електронній системі закупівель під час подання тендерної пропозиції підтверджує відсутність підстав, передбачених пунктами 5, 6, 12 і 13 частини першої та частиною другою цієї статті. Спосіб документального підтвердження згідно із законодавством щодо відсутності підстав, передбачених пунктами 5, 6, 12 і 13 частини першої та частиною другою цієї статті, визначається замовником для надання таких документів лише переможцем процедури закупівлі через електронну систему закупівель.
Частиною 5 ст. 17 Закону вказано, що замовник не вимагає документального підтвердження публічної інформації, що оприлюднена у формі відкритих даних згідно із Законом України "Про доступ до публічної інформації" та/або міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним, або публічної інформації, що є доступною в електронній системі закупівель.
Також встановлено порушення позивачем вимог п. 2 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі», згідно якої у тендерній документації зазначаються такі відомості, зокрема, один або декілька кваліфікаційних критеріїв відповідно до статті 16 цього Закону, підстави, встановлені статтею 17 цього Закону, та інформація про спосіб підтвердження відповідності учасників установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством. Замовник не вимагає документального підтвердження інформації про відповідність підставам, встановленим статтею 17 цього Закону, у разі якщо така інформація є публічною, що оприлюднена у формі відкритих даних згідно із Законом України «Про доступ до публічної інформації», та/або міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним.
Водночас ч. 2 ст. 17 Закону № 922-VIII передбачено, що замовник може прийняти рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та може відхилити тендерну пропозицію учасника в разі, якщо учасник процедури закупівлі не виконав свої зобов`язання за раніше укладеним договором про закупівлю з цим самим замовником, що призвело до його дострокового розірвання, і було застосовано санкції у вигляді штрафів та/або відшкодування збитків - протягом трьох років з дати дострокового розірвання такого договору.
Учасник процедури закупівлі, що перебуває в обставинах, зазначених у частині другій цієї статті, може надати підтвердження вжиття заходів для доведення своєї надійності, незважаючи на наявність відповідної підстави для відмови в участі у процедурі закупівлі. Для цього учасник (суб`єкт господарювання) повинен довести, що він сплатив або зобов`язався сплатити відповідні зобов`язання та відшкодування завданих збитків.
Якщо замовник вважає таке підтвердження достатнім, учаснику не може бути відмовлено в участі в процедурі закупівлі.
Згідно п. 12 ч. 1 ст. 17 Закону № 922-VIII замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника або відмовити в участі у переговорній процедурі закупівлі в разі, зокрема, якщо службова (посадова) особа учасника процедури закупівлі, яку уповноважено учасником представляти його інтереси під час проведення процедури закупівлі, фізичну особу, яка є учасником, було притягнуто згідно із законом до відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з використанням дитячої праці чи будь-якими формами торгівлі людьми.
Судом першої інстанції вірно враховано, що замовник в тендерній документації повинен був зазначити про підставу прийняття рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі, відхиленні його тендерної пропозиції, якщо службова (посадова) особа учасника процедури закупівлі, яку уповноважено учасником представляти його інтереси під час проведення процедури закупівлі, фізичну особу, яка є учасником, було притягнуто згідно із законом до відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з використанням дитячої праці чи будь-якими формами торгівлі людьми, а також якщо такий учасник не виконав свої зобов`язання за раніше укладеним договором про закупівлю з цим самим замовником, що призвело до його дострокового розірвання, застосовано певні санкції - протягом трьох років з дати дострокового розірвання такого договору. Якщо такі обставини мали місце, то такий учасник може надати підтвердження вжиття заходів для доведення своєї надійності, він повинен довести, що сплатив або зобов`язався сплатити відповідні зобов`язання та відшкодування завданих збитків. Якщо замовник вважає таке підтвердження достатнім, учаснику не може бути відмовлено в участі в процедурі закупівлі.
Аналіз наведеного також доводить, що учасник процедури закупівлі саме в електронній системі закупівель під час подання підтверджує відсутність певних підстав. А замовником визначається спосіб документального підтвердження для надання таких документів лише переможцем процедури закупівлі.
Замовник не вимагає документального підтвердження публічної інформації, що оприлюднена у формі відкритих даних та/або міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним, або публічної інформації, що є доступною в електронній системі закупівель.
Як вбачається з матеріалів справи, порушення полягає у тому, що позивачем у п. 5 р. III тендерної документації установив вимогу щодо підтвердження всіма учасниками торгів відсутності підстав, визначених п. 2,3,4,8,9 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі» шляхом надання довідок у довільній формі та не встановив вимоги щодо підтвердження учасниками торгів, під час подання тендерної пропозиції, відсутності підстав, передбачених п. 12 та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі».
При цьому судом першої інстанції вірно враховано, що ч. 3 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі» вказує на те, що саме учасник процедури закупівлі і саме в електронній системі закупівель під час подання підтверджує відсутність певних підстав.
Проте, замовник визначає спосіб документального підтвердження для надання таких документів лише для переможця процедури закупівлі, а тому позивачем не виконані вказані вимоги.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності порушення, а саме, позивачем не було встановлено у тендерній документації підстав, визначених ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі».
За результатом проведеного моніторингу відповідачем також встановлено порушення позивачем вимог п. 14 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі», згідно яких у тендерній документації зазначаються такі відомості, зокрема, кінцевий строк подання тендерних пропозицій. Та порушення позивачем вимог абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про публічні закупівлі», згідно якої зміни, що вносяться замовником до тендерної документації, розміщуються та відображаються в електронній системі закупівель у вигляді нової редакції тендерної документації додатково до початкової редакції тендерної документації. Замовник разом із змінами до тендерної документації в окремому документі оприлюднює перелік змін, що вносяться.
Порушення полягає у тому, що позивач у тендерній документації не зазначив кінцевий строк подання тендерних пропозицій. Позивач 22.02.2022, 01.03.2022, 30.03.2022 та 25.04.2022 продовжував кінцевий термін подання тендерних пропозицій і відповідно повинен був здійснювати це шляхом розміщення та відображення в електронній системі закупівель у вигляді нової редакції тендерної документації додатково до початкової редакції тендерної документації, а також разом із змінами до тендерної документації в окремому документі повинен був оприлюднити перелік змін, що вносяться.
Під час судового розгляду справи судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що позивачем дійсно не вказано у тендерній документації кінцевий строк подання пропозицій і відповідно не здійснено розміщення та відображення таких відомостей в електронній системі закупівель у вигляді нової редакції тендерної документації додатково до початкової редакції тендерної документації, а також разом із змінами до тендерної документації в окремому документі не було оприлюднено перелік змін, що вносяться.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про допущення вказаних порушень позивачем.
Відповідно до ст. 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
Згідно п. 15 ст. 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях.
Отже складений за результатами моніторингу закупівлі висновок про результати моніторингу закупівлі є актом індивідуальної дії, який містить обов`язкові для виконання заходи, направлені на усунення виявлених порушень, і такий висновок в зобов`язальній частині може бути оскаржений як в адміністративному, так і в судовому порядку.
При цьому, викладені у висновку про результати моніторингу закупівлі порушення, можуть бути підставою для притягнення службових (посадових) осіб підконтрольних суб`єктів господарювання як до дисциплінарної, так і до адміністративної відповідальності.
Враховуючи, що в оскарженому висновку вказується про порушення позивачем законодавства про закупівлі, - на підставі вищенаведених законодавчих положень такий висновок у зобов`язальній частині може мати негативні наслідки для позивача.
Стосовно зобов`язальної частини оскаржуваного висновку колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п. 3 спірного висновку «зобов`язання щодо усунення порушення законодавства у сфері публічних закупівель» відповідачем вказано, що з огляду на встановлені порушення законодавства у сфері публічних закупівель та з огляду на відсутність механізму їх усунення, керуючись ст. 5, 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та ст. 8 ЗУ «Про державні закупівлі» відповідач зобов`язує здійснити заходи, направлені на недопущення встановлених порушень у подальшому, зокрема, шляхом притягнення до відповідальності осіб, якими допущені порушення та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів.
Як вже зазначалось судом, моніторинг було проведено вже після укладання замовником договору із переможцем. Відповідач дійсно має право на проведення моніторингу на будь-якій стадії проведення процедури закупівлі, але, при цьому, таке право суб`єкту владних повноважень слід використовувати раціонально.
З огляду на оперативність та ефективність такого заходу державного контролю, як моніторинг, то контролюючий орган має із розумінням сутності вказаного заходу здійснювати його проведення.
Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 10.12.2019 у справі №160/9513/18, від 05.03.2020 в справі № 640/467/19, від 23.04.2020 у справі №160/5735/19, від 11.06.2020 в справі № 160/6502/19, від 12.08.2020 у справа № 160/11304/19, від 21.01.2021 у справі №400/4458/19, від 21.10.2021 у справі № 640/17797/20 від 30.11.2021 у справі № 420/5590/19, де вирішувалися подібні правовідносини, висловлював правову позицію, яка полягає у тому, що можливість усунення виявлених порушень прямо залежить від чіткого визначення суб`єктом владних повноважень конкретного заходу (варіанту поведінки), яких слід вжити уповноваженій особі замовника для усунення порушень. Спонукання позивача самостійно визначити на підставі невизначених норм, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, в свою чергу, може призвести до нового можливого порушення позивачем чинного законодавства. Зазначене є порушенням вимог закону в частині змісту висновку як акта індивідуальної дії.
При цьому судом першої інстанції вірно враховано, що  вже на стадії укладеного договору із переможцем сутність проведення моніторингу стосовно дослідження питань щодо визначення предмета закупівлі, оприлюднення інформації про закупівлю, відповідність вимог тендерної документації вимогам Закону України «Про публічні закупівлі», внесення змін до тендерної документації, розгляду тендерних пропозицій втрачає сенс. Відповідач вірно вказав, що при встановлені вказаних порушень законодавства у сфері публічних закупівель з боку позивача, вже на теперішній час, відсутній механізм їх усунення, як такий. І сам факт їх усунення взагалі не є ефективним заходом.
Мета моніторингу полягає ж не тільки у виявленні конкретних порушень під час проведення певної процедури закупівлі та зверненні уваги на них замовнику, а особливістю вказаного заходу є також і те, що замовник має можливість самостійно виправити порушення та уникнути санкцій, що є наслідком такого порушення.
У даному випадку, відповідач не досяг вказаної мети проведеним моніторингом, оскільки у позивача відсутня можливість реагування на виявлені порушення законодавства у сфері публічних закупівель.
Відповідач у зобов`язальній частині спірного висновку зазначив про здійснення заходів, направлених на недопущення встановлених порушень у подальшому, а також визначив певний спосіб - притягнення до відповідальності осіб, якими допущені порушення.
Проте сутність вказаних заходів повинна стосуватися саме фактичного усунення виявлених порушень під час проведення процедури закупівлі, що узгоджується із вимогою п. 5 ч. 7 ст. 8 Закону України «Про державні закупівлі» та бути співмірною. Зобов`язання же замовника вжити заходи, які не стосуються фактичного усунення ним виявлених порушень, свідчить про недотримання відповідачем вимог ст. 8 Закону України «Про державні закупівлі».
Разом з тим судом першої інстанції вірно враховано критерій «пропорційності», який передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються.
При цьому колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку із ненаданням оцінки доводам відповідача викладеним у відзиві на позов та під час розгляду справи, оскільки судом першої інстанції враховано пояснення представника відповідача та надано правову оцінку всім обставинам, які впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин.
Натомість відповідачем не зазначено в апеляційній скарзі обґрунтувань, які не були враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення. 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.