Справа № 346/2370/23 
Провадження № 33/4808/516/23 
Категорія ч.5 ст.122 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Валігурська Л. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Зленко В.А., потерпілої ОСОБА_2 та представника потерпілої Любчика С.Р.,
розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2023 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тулова, Снятинського району, Івано-Франківська область, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) гривень, стягнуто судовий збір,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

Суддею суду першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 04.05.2023 року близько 16:38 години на автодорозі Н-10 в с. Устя Коломийського району, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху здійснюючи поворот ліворуч з головної дороги на другорядну, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, чим створив аварійну обстановку водію автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , яка рухалася в зустрічному напрямку, внаслідок чого остання різко змінила напрямок руху та допустила наїзд на перешкоду (дерево). В результаті ДТП автомобіль «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 «д», 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту – ПДР).
Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП як порушення правил проїзду перехресть, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме: примусило інших учасників дорожнього руху різко змінити напрямок руху для забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Не погодившись із постановою суду. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд ухвалив рішення суду без з`ясування обставин справи, належним чином не проаналізував докази у справі, а висновок суду про його винуватість у вчиненні правопорушення за ч.5 ст.122 КУпАП є необґрунтованим та передчасним.
Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог закону , оскільки йому не було роз`яснено його права, а саме право скористатись правовою допомого адвоката на місці події, в протоколі не зазначено дані про наявність свідків, до протоколу не долучено рапорти працівників поліції з письмовими поясненнями щодо обставин справи, в протоколі не зазначено на якій саме ділянці автодороги Н-10 в с.Устя Коломийського району відбулась ДТП та зазначено час вчинення правопорушення, який не відповідає обставинам справи та письмовим поясненням потерпілої.
Звертає увагу на те, що в порушення вимог закону, працівники поліції при оформленні матеріалів справи не забезпечили відео та фото фіксацію події.
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього  оформлений без жодного належного та допустимого доказу його вини у вчиненні правопорушення, а всі обвинувачення на час оформлення протоколу ґрунтувались виключно на поясненнях потерпілої. Зазначає, що свідок, на  якого посилається потерпіла, надав пояснення тільки 07.05.2023 року через три дні після події.
Апелянт наголошує, що при ухваленні рішення суд не звернув уваги на зазначені порушення та ухвалив рішення не давши належної оцінки доказам у справі.
ОСОБА_1 зазначає, що надані письмові пояснення потерпілої не відповідають дійсності. Зазначає, що він рухався на низькій швидкості і, доїжджаючи до місця повороту, включив лівий покажчик повороту та переконався, що жодних перешкод спереду та позаду нього не було, після чого він виконав маневр повороту ліворуч, з`їхав з головної дороги на другорядну дорогу та продовжив рух автомобілем. Його пояснення в суді першої інстанції  відповідають письмовим поясненням, наданих при оформленні протоколу. 
Вважає, що потерпіла ОСОБА_2 рухалась автомобілем з перевищеною дозволеною швидкістю для руху та маючи обмежену оглядовість дороги, не дотрималась вимог п. 2.3б, 12.1, 12.3 ПДР, що стало причиною настання ДТП, оскільки вона не обрала безпечну швидкість на даній ділянці автодороги, не впоралась із керуванням та не гальмувала взагалі. Апелянт відкидає доводи потерпілої про те, що остання рухалась автомобілем зі швидкістю 50 км/год.
ОСОБА_1 наголошує, що при оформленні схеми ДТП, працівники поліції не зазначили в схемі всі обставини та факти.
Також апелянт вказує на те, що в салоні його автомобіля на момент вчинення ДТП перебував свідок ОСОБА_3 , який при спілкуванні із працівниками поліції неодноразово вказав на те, що при виконанні повороту ліворуч він не бачив, щоб перед ним проїжджали якісь транспортні засоби, чим спростував версію ОСОБА_2 щодо обставин об`їзду нею транспортного засобу під його керуванням. Однак, судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 .
Апелянт стверджує, що немає жодного відношення до ДТП за участю ОСОБА_2 04.05.2023 року, його дії відповідали вимогам ПДР України.
Просить скасувати постанову суду та закрити провадження відносно нього за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні апеляційної інстанції:
- особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Зленко В.А. просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;
- потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Любчик С.Р. просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, постанову суду просили залишити без змін. 
Заслухавши пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна  карга не підлягає задоволенню і постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує , що саме він керував  04.05.2023 року керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 та дійсно виконував поворот ліворуч з головної дороги на другорядну, на місці дорожньо-транспортної пригоди, однак стверджує, що діяв у відповідності до вимог до ПДР України і не створював перешкод транспортному засобу під керуванням потерпілої, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду внаслідок того, що не впоралась із керуванням транспортним засобом. 
Вважає, що суд першої інстанції розглянув справу поверхнево та без дослідження всіх обставин справи та прийшов до безпідставного висновку про його притягнення до відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість  КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року  та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.  
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Апеляційним судом, з метою перевірки доводів апеляційної скарги,  у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №289877 від 04.05.2023 року, ОСОБА_1 04.05.2023 близько 16:38 години на автодорозі Н-10 в с. Устя Коломийського району, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху здійснюючи поворот ліворуч з головної дороги на другорядну, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, чим створив аварійну обстановку водію автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , яка рухалася в зустрічному напрямку, внаслідок чого остання різко змінила напрямок руху та допустила наїзд на перешкоду (дерево). В результаті ДТП автомобіль «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 «д», 10.1, 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.122 КУпАП. 
Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою – інспектором взводу 1 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Довжук С.Д. із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015  № 1395.
Посвідчення водія у ОСОБА_1 вилучено працівником поліції тавидано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами під власноручний підпис правопорушника в протоколі.
В протоколі зазначено потерпілу ОСОБА_2 та дані щодо місця її проживання, правильність яких засвідчена власноручним підписом потерпілої. 
Зазначено, що до протоколу долучені письмові  пояснення учасників ДТП.
ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки у відповідності до ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у Коломийському міськрайонному суді, про що свідчить власноручний підпис в протоколі ОСОБА_1 та спростовує доводи останнього про те, що працівником поліції його не було ознайомлено із його правами у відповідності до вимог закону та не роз`яснено йому право на надання правничої допомоги захисником. 
У графі протоколу пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що пояснення по суті правопорушення ОСОБА_1 надав на окремому аркуші.
Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений під підпис.
У відповідності до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого КУпАП, справа розглядається в межах обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення у зв`язку з  чим встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Відповідно до п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод,  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру». 
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що надані обвинуваченому дані, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
В рішенні  у справі "Абрамян проти Росії" Європейський  Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні правопорушення, яке полягає в тому, що він, керуючи автомобілем, у порушення вимог п. п. 2.3 «д», 10.1, 16.11 ПДР України, перед зміною напрямку руху здійснюючи поворот ліворуч з головної дороги на другорядну, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, чим створив аварійну обстановку водію автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , яка рухалася в зустрічному напрямку, внаслідок чого остання різко змінила напрямок руху та допустила наїзд на перешкоду (дерево). В результаті ДТП автомобіль «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Таким чином, суть висунутого обвинувачення полягає в тому, що ОСОБА_1 звинувачується в тому, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, допустив порушення вимог ПЖР України та створив аварійну обстановку внаслідок чого водій іншого транспортного засобу була змушена різко змінити напрямок руху та допустила наїзд на перешкоду, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що судовий розгляд здійснюється у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів. 
Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав.
Апеляційний суд вважає, що суд повинен сприяти сторонам у виконані ними своїх процесуальних обов`язків та реалізації наданих ним прав і допомагати їм отримати  докази, які мають істотне значення для розгляду справи. 
Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.
Зі змісту доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він вважає, що саме потерпіла ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом із перевищенням дозволеної швидкості руху, не впоралась із  керуванням та вчинила зіткнення із деревом, що призвело до ушкодження автомобіля із матеріальними збитками. 
Зокрема, у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 04.05.2023 року керував автомобілем марки «Volkswagen Passat» та рухався в бік м. Снятин, по с. Устя. В автомобілі разом із ним знаходився ОСОБА_4 . При повороті ліворуч з головної дороги на другорядну дорогу, він зупинився перед поворотом на проїжджій частині та ввімкнув покажчик лівого повороту, переконався в тому, що відсутні жодні перешкоди для виконання маневру. Стверджує, що коли він вже перебував на другорядній дорозі то почув, як автомобіль, який рухався по зустрічній дорозі стукнувся в дерево. Вказує , що він  вважав, що не причетним до порушень не було допущено, він поїхав далі у своїх справах. Стверджував, що разом з ним їхав його знайомий ОСОБА_4 , який знаходився на пасажирському сидінні. Коли вони повертались назад, був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його у причетності до ДТП.
Аналогічні пояснення були надані ОСОБА_1 під час розгляду провадження в суді першої інстанції. 
З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.4) вбачається, що 04.05.2023 року ОСОБА_1 рухався автомобілем марки «Volkswagen Passat». При здійсненні повороту ліворуч з головної дороги, переконався , що ззаду та попереду нього не було перешкод, а також не було перешкод і на смузі зустрічної смуги руху дороги. При виконанні повороту, на зустрічній полосі руху дороги повз його автомобіль проїхав інший автомобіль. Перелякавшись, він покинув місце ДТП. Пояснення написані ОСОБА_1 власноручно, в чому останній і розписався.
Таким чином, вищевказані показання ОСОБА_1 свідчать про те, що він не заперечує факт керування ним транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 та вказує на те, що дійсно виконував поворот ліворуч з головної дороги на другорядну безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась за участі потерпілої ОСОБА_2 . 
Зокрема, потерпіла ОСОБА_2 під час судового розгляду в апеляційному суді зазначила, що вона автомобілем «Mitsubishi Outlander» рухалась зі сторони м. Снятин в с. Вовчківці. Назустріч їй по зустрічній смузі рухався автомобіль «Volkswagen Passat», який призупинився та ввімкнув покажчик лівого повороту. ОСОБА_2 , будучи впевненою, що даний автомобіль  її пропускає, продовжила свій рух. Проте, метрів за 10 до їх зближення, водій «Volkswagen Passat» почав повертати ліворуч. Вона з метою уникнення зіткнення об`їхала автомобіль спереду, але не впоравшись з керуванням допустила зіткнення з деревом. Потерпіла вказала, що швидкість руху її автомобіля з огляду на здійснення його в населеному пункті була не більшою 60 км/год. За нею здійснював рух інший автомобіль. Більше автомобілів до моменту ДТП на проїжджій частині не було. Стверджує, що единою можливістю відвернути  зіткнення транспортних засобів була різка зміна напрямку руху, оскільки  транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 в момент виникнення аварійної обстановки знаходився на незначній  відстані і застосування гальмування було марним. Вважає, що саме внаслідок її дій вдалося відвернути зіткнення транспортних засобів, яке могло призвести до жахливих наслідків, враховуючи,наявність пасажира в автомобілі «Volkswagen Passat». 
Аналогічні пояснення були надані потерпілою ОСОБА_2 під час розгляду провадження в суді першої інстанції. 
У відповідності до письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , наданих при складанні матеріалів адміністративної справи (а.с.3) зазначила, що 04.05.2023 року близько 16.10 год. рухалась автомобілем «Mitsubishi Outlander» в напрямку м. Коломия в с.Устя Снятинської ОТГ. Побачила, що на зустрічній смузі руху рухається автомобіль марки «Volkswagen Passat» червоного кольору. Коли до даного автомобіля залишилась відстань 10-15 м., водій автомобіль різко виїхав на її смугу руху дороги, став поперек автомобіля під її керуванням та створив аварійну ситуацію. Зазначає, що вона змушена була різко гальмувати та змінити напрямок руху автомобіля. З метою уникнення зіткнення з даним автомобілем, вона зіткнулась з деревом. Вийшовши з автомобіля, вона побачила, що поряд зупинились люди, які бачили обставини ДТП. Потерпіла в пояснення вказала дані водія, який був очевидцем ДТП. Очевидці події викликали поліцію та повідомили про ДТП, зазначивши, що за кермом автомобіля «Volkswagen Passat» перебував молодий чоловік, який поїхав в невідомому напрямку. За 10-15 хв. на місце події прибули працівники поліції та встановлювали обставини ДТП. Десь за 40 хв. працівники поліції встановили дані автомобіля, який створив аварійну ситуацію, та яка призвела до ДТП. Потерпіла в поясненнях наголосила, що рухалась зі  швидкістю 50 км/год. В даній ДТП вказує на вину водія автомобіля марки «Volkswagen Passat», який створив аварійну ситуацію, чим змусив потерпілу з`їхати з дороги, а сам покинув місце ДТП. Зазначила, що дані обставини події можуть підтвердити свідки, про яких вона вказала в поясненнях.
В судовому засіданні апеляційної інстанції  судом було допитано свідка ОСОБА_4 , який показав, що ОСОБА_1 є його односельчанином з яким він 04.05.2023 року їхали в с. Белелуя за зерном по головній автодорозі Н-10 в с. Устя Коломийського району. Коли повернули на другорядну дорогу, то ніяких подій не відбувалось і вони спокійно проїхали вищевказану ділянку дороги.  Вказує, що за кермом транспортного засобу був ОСОБА_1 , а він знаходився поряд на місці пасажира. Коли через півгодини вони повертались, то їх зупинили працівники поліції, які звинуватили ОСОБА_1 у причетності до дорожньо- транспортної пригоди та забрали в нього права на керування транспортним засобом.  Стверджує, що він дійсно бачив транспортний засіб, який наїхав на дерево, але стверджує, що ОСОБА_1 не причетний до цього. 
Разом з тим, вищевказані показання свідка ОСОБА_4   в частині непричетності водія ОСОБА_1 до вчинення  дорожньо-транспортної пригоди, суперечать встановленим судом фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів , які були досліджені судом. 
В той же час, апеляційний суд звертає увагу на те, що в своїх показаннях свідок ОСОБА_4 підтверджує керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 та повідомляє про обставини, які повністю підтверджують вищевказаний факт. 
Так, судом першої інстанції за клопотання потерпілої було допитано свідка ОСОБА_5 , який дав показання про те, що рухався в бік м. Івано-Франківська зі сторони м. Чернівці 04.05.2023 року. Коли їхав по с. Устя, то перед ним здійснював рух автомобіль «Mitsubishi Outlander». Він зі свого автомобіля побачив як автомобіль «Volkswagen Passat» червоного кольору метрів за 5-10 перед автомобілем «Mitsubishi Outlander» став повертати ліворуч, не надавши переваги у русі. Водій «Mitsubishi Outlander» була змушена змінити напрям руху задля уникнення зіткнення, проте допустила зіткнення з деревом. Автомобіль «Volkswagen Passat» вже завершивши маневр зупинився, водій вийшов з автомобіля подивився, що відбулось і поїхав далі. Він же зі свого боку зупинився, оскільки удар був сильним, його дружина лікар, тому задля надання можливої медичної допомоги зупинились, саме він запам`ятав автомобіль червоного кольору, про який і повідомив працівникам поліції. Автомобіль «Mitsubishi Outlander» уникаючи удару об`їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 спереду.
В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 повністю підтвердив свої показання в суді першої інстанції та пояснив, що дійсно був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 04.05.2023 року. Стверджував, що  дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок того, що водій автомобіль «Volkswagen Passat», виконуючи поворот ліворуч, створив перешкоду транспортному засобу «Mitsubishi Outlander», яким керувала потерпіла ОСОБА_2 , внаслідок чого остання була змушена різко змінити напрямок руху, виїхала за межі дороги на наїхала на дерево. Він переконався, що водій вказаного транспортного засобу не отримала тілесних ушкоджень та не потребує медичної допомоги і зателефонував до поліції, повідомивши про дорожньо-транспортну пригоду. Вказує, що водій транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» зупинився на місці події та переконавшись що потерпіла не зазнала травм і має можливість самостійно рухатись, поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди. Стверджував, що протягом  2 км. він рухався за транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander» та впевнений, що вказаний транспортний засіб рухався зі швидкість приблизно 50 км/год. 
Суд при дослідженні обставин справи, крім наведених доказів як представником потерпілої, так і захисником додатково було надано суду схему місця ДТП від 04.05.2023, на якій відображено розташування «Mitsubishi Outlander» після ДТП з механічними пошкодженнями, які виникли внаслідок наїзду транспортного засобу на дерево. 
Учасниками розгляду провадження надано суду фотографії, які повністю узгоджуються із показаннями потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 в частині розташування транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди та наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Вищевказані фотографії відповідають даним протоколу про адміністративне правопорушення в частині даних, щодо організації дорожнього руху на ділянці дороги, де мало місце ДТП. 
Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів доводить, що саме дії водія транспортного засобу ОСОБА_1 створили аварійну обстановку внаслідок якої потерпіла ОСОБА_2 була змушена з метою уникнення зіткнення транспортних засобів різко змінити напрямок руху. 
Згідно диспозиції ч.5 ст.122 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у випадку порушення, передбачені частинами першою - четвертою статті 122, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
За приписами п. 2.3. «б» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Відповідно до п. 10.1. цих Правил перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно з п. 16.11 ПДР На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Апеляційний суд вважає безпідставним доводи апеляційної скарги щодо неправомірних дій працівників поліції, оскільки суд не надає оцінку діям працівників поліції при виконанні ними своїх обов`язків щодо оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з тим, що така оцінка виходить за межи розгляду вищевказаного провадження. 
Разом з тим, судом не встановлено обставин, які свідчать про істотне порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи в суді першої інстанції. 
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про зміст висунутого стосовно нього обвинувачення, скористався наданими йому правами щодо отримання необхідної правової допомоги та мав можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді. 
Апеляційний суд при вирішанні питання щодо доведеності обвинувачення виходить із сукупності доказів, які були надані сторонами та які у своїй сукупності дозволяють встановити обставини, які мають важливе значення для постановлення судового рішення. 
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до наявного у матеріалах справи копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 289879 від 04.05.2023 року (а.с.2) ОСОБА_2 інкриміновано порушення п. 2.3.б, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме : ОСОБА_2 на автодорозі Н-10 в с. Устя Коломийського району, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не була уважною, не дотрималась безпечної швидкості руху, яка дає змогу у разі виникнення небезпеки або перешкоди, яка б дала змогу негайно вжити заходів для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустила наїзд на перешкоду (дерево), внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні ушкодження.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення водієм транспортного засобу ОСОБА_2 ПДР України можуть бути перевірені під час розгляду відповідного протоколу про адміністративне правопорушення . 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції поза розумним сумнівом  прийшов до обґрунтованого висновку  про доведеність вини ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 5 ст. 122 КУпАП, оскільки останній допустив порушення ПДР України, що примусило іншого учасника дорожнього руху ОСОБА_2 різко змінити напрямок руху для забезпечення особистої безпеки або безпеки пасажирів, при виконанні ним Правил дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку сукупності досліджених доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.122 КУпАП в діях ОСОБА_1 .
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення, призначене ОСОБА_1 в мінімальних межах санкції ч.5 ст.122 КУпАП та відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції про невинуватість ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч ч.5 ст.122 КУпАП. 
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається і постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП,-
                                                       
                                                                   п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2023  року щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.122 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                               О.П. Васильєв