ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року 
м. Київ
справа № 620/2611/20
адміністративне провадження № К/9901/31597/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Єзерова А.А., Шарапи В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 (головуючий суддя: Баргаміна Н.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 (головуючий суддя: Бужак Н.П., судді: Костюк Л.О., Кобаль М.І.) у справі № 620/2611/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У липні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивачка) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУПФУ в Чернігівській області або відповідач), в якому просила зобов`язати відповідача зарахувати їй до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 16.11.1987 по 22.12.1993 та з 23.12.1993 по 23.12.1998 та призначити з 24.06.2020 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 згідно пункту «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991   № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).
Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 14.08.2020, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020, відмовив у задоволенні позову.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 22.08.1992 по 23.12.1998 та призначити з 24.06.2020 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 згідно пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII, позивачка подала касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати судові рішення в оскаржуваній частині і у цій частині ухвалити нову постанову про задоволення позову.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 10.12.2020 відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 19.09.2023 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24.06.2020 позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком за Списком № 2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.
За наслідками розгляду цієї заяви, відповідач листом № 2500-0346-8/24288 від 07.07.2020 повідомив заявницю про відсутність підстав для призначення пільгової пенсії з огляду на непідтвердження пільгового стажу роботи, який визначає право на пенсію за віком за Списком № 2.
Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивачка звернулася із цим позовом до суду.
ІV. АРГУМЕНТИ СТОРІН
На обґрунтування позовних вимог позивачка наполягає, що відомості, зазначені у трудовій книжці, а також довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 15.06.2020 № 28 підтверджують її право на пільгову пенсію за Списком № 2. Зазначила, що посада, на якій вона працювала у період з 23.12.1993 по 23.12.1998, входить до переліку робочих місць, виробництв, професій та посад, працівникам яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення. Стверджує, що згідно із наказом від 23.12.1993 № 168 на підприємстві проведена атестація робочих місць. Цим наказом, працівникам ЗАТ «Сіверянка» підтверджено на термін до 23.12.1998 умови праці, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, в т.ч., і за посадою, яку обіймала позивачка.
Відповідач позов не визнав. Зазначив, що у зв`язку із відсутністю пільгової довідки, яка б відповідала вимогам чинного законодавства та первинним документам, згідно яких вона видається, а також ненаданням позивачкою документів, які підтверджують атестацію робочого місця за посадою позивачки у період з 23.12.1993 по 23.12.1998, відсутні підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того відповідач звернув увагу на те, що подані позивачкою довідки № 89 від 11.12.2018 та № 28 від 15.06.2020 мають розбіжності в періодах роботи у зв`язку із чим визначити, яка з них є правильною, неможливо.
V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б статті 13 Закону № 1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.06.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019, у справі № 620/1227/19 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період її роботи з 16.11.1987 по 23.12.1998 та призначити з 18.12.2018 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 згідно пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII, позов задоволено частково, зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 період її роботи з 01.01.1992 по 21.08.1992 до пільгового стажу. В решті позову відмовлено
Розглядаючи справу № 620/1227/19, та враховуючи те, що Чернігівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України при зверненні позивачки із заявою про призначення пенсії від 18.12.2019 було зараховано до пільгового стажу позивачки період роботи з 16.11.1987 по 31.12.1991 на підставі довідки ПАТ «ВТФ «Сіверянка» від 11.12.2018 № 89, суди дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати період роботи ОСОБА_1  з 01.01.1992 по 21.08.1992 до пільгового стажу.
Таким чином, у справі, що розглядається, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача з 16.11.1987 по 21.08.1992.
Щодо зарахування до пільгового стажу позивачки періоду роботи з 22.08.1992 по 23.12.1998, суди попередніх інстанцій виходи з наступного.
Суди встановили, що наказом Чернігівської швейної фабрики «Сіверянка» від 23.12.1993 № 168 було затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням, згідно списків № 1 та № 2. Отже підприємством проведена атестація робочих місць за умовами праці. Водночас, згідно додатку до наказу Чернігівської швейної фабрики «Сіверянка» від 23.12.1993 №168 «Перелік робочих місць, виробництв, професій та посад, працівникам яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення», до списку № 2 не віднесено посаду швачки, яку у цей період обіймала позивач. За таких обставин, посада позивачки з цього часу не віднесена до посад зі шкідливими умовами праці.
Із посиланням на положення пунктів 3, 4.5 Порядку № 383 суди констатували, що період праці після 21.08.1992 до пільгового стажу зараховується лише за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Проте продовження роботи позивачки зі шкідливими умовами праці у період після 21.08.1992 не є підтвердженим жодними належними доказами, а тому суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи на посаді швачки з 22.08.1992 по 23.12.1998.
Також суди попередніх інстанцій звернули увагу на невідповідність даних щодо періоду роботи позивачки із шкідливими умовами праці, зазначених у довідці ПАТ «ВТФ «Сіверянка» від 11.12.2018 № 89, яка подавалася при первинному зверненні ОСОБА_1 за призначенням пільгової пенсії (грудень 2018 року), та довідці ПАТ «ВТФ «Сіверянка» від 15.06.2020 № 28, яка подавалася щодо призначення пенсії за віком з 24.06.2020.
Одночасно суд апеляційної інстанції відхилив посилання позивачки на практику ВП ВС у справі щодо відсутності атестації робочих місць з підстав відмінності фактичних обставин справ.
VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що в оскаржуваних судових рішеннях суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 № 520/15025/16-а. Скаржниця наголосила, що факт її роботи зі шкідливими умовами праці у період з 22.08.1992 по 23.12.1998  підтверджується записами трудової книжки.
Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому із посиланням на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а скаргу без задоволення.
VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Перевіряючи у межах повноважень, визначених частинами першою - другою статті 341 КАС України, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в оскаржуваній частині (щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивачки з 22.08.1992 по 23.12.1998 та призначити з 24.06.2020 пенсію за віком на пільгових умовах), а також надаючи оцінку аргументам учасників справи, висловленим у касаційній скарзі та відзиві на неї, Верховний Суд виходить з такого.
Відповідно до преамбули Закону № 1788-XII, цей Закон відповідно до   Конституції України   гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.
Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Так, пункт «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, визначав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Аналогічні положення містяться також в пункті 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, статтю 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.
Конституційним Судом України було вирішено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
За приписами статті 100 Закону № 1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Згідно із положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пунктів 3 - 5 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 N 442 (далі - Порядок проведення атестації). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та розробленими Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, до такої категорії працівників віднесені, серед іншого, робітники та інженерно-технічні робітники, безпосередньо зайняті в цехах, виробництвах (на правах цехів) и окремих установках нижченаведених виробництв, зокрема, гумового та шинного в цехах, ділянках: каландрових, збірних, рукавних, транспортерних стрічок та приводних ременів, автокамерних та шинних, формової та неформової техніки (за виключенням обробки гумових формових та неформових деталей), гумового взуття (за виключенням ділянок сортування та упаковки), закройно-намазочних, маканних виробів, ебоніту та виробів з нього, повітроплавного та інженерного майна, губчатих виробів, засобів хімічного захисту, прогумованих тканин, гумування закритих ємностей та хімічної апаратури, валів та інших виробів; регенерата (за виключенням ділянок старої гуми та підготовчих цехів); гутаперчі (розділ ХІ «Хімічне виробництво», підрозділ 1 «Основне виробництво», пункт 4).
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Так, відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , остання, зокрема, працювала на Чернігівській фабриці гумотехнічних виробів (з 18.03.1992 - Чернігівська швейна фабрика «Сіверянка», з 29.10.1992 - орендне підприємство «Сіверянка», з 28.12.1993 - АТ закритого типу виробничо-торгова фірма «Сіверянка», з 20.05.2011 - ПАТ виробничо-торгова фірма «Сіверянка») за спеціальністю: 16.11.1987 по 24.04.2014 - швачкою (з 16.11.1987 швачкою цеху № 2, з 04.10.1994 - швачкою цеху № 3).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що судовим рішенням у справі №620/1227/19 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоду роботи з 16.11.1987 по 23.12.1998 та призначити з 18.12.2018 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 згідно пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, позов задоволено частково: зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 період її роботи з 01.01.1992 по 21.08.1992 до пільгового стажу. 
Водночас відмовляючи у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 після 21.08.1992, суди у справі № 620/1227/19 виходили із непідтвердженості роботи позивачки із шкідливими умовами праці.
Згідно із частиною першою статті 78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб,   які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.
У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що звертаючись 24.06.2020 за призначенням пенсії позивачкою, серед інших документів, було подано довідку ПАТ «ВТФ «Сіверянка» від 15.06.2020 № 28 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній про те, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Чернігівській фабриці гумотехнічних виробів за період з 16.11.1987 по 22.12.1993 та виконувала роботи безпосередньо у виробництві засобів хімічного захисту за професією, посадою швачка, яка передбачена Списком № 2 розділу 11 підрозділу 1 пункту 4 постанови Ради Міністрів України СРСР від 22.08.1956 № 1173.   
Водночас суди констатували, що доказів на підтвердження того, що після 21.08.1992 позивачка працювала із шкідливими умовами праці не надано.
Крім того, суди звернули увагу на невідповідність даних щодо періоду роботи позивачки зі шкідливими умовами праці зазначених у довідці ПАТ «ВТФ «Сіверянка», поданій при первинному звернені за призначенням пенсії (грудень 2018 року), яка оцінювалася у межах розгляду справи № 620/1227/19, та довідці від 15.06.2020 № 28, яка подавалася щодо призначення пенсії за віком з 24.06.2020.
Щодо періоду роботи позивачки з 23.12.1993 по 23.12.1998, то колегія суддів зазначає таке.
Наказом Чернігівської швейної фабрики «Сіверянка» від 23.12.1993 № 168 затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням, згідно спискам №1, №2
Відповідно до листа Державної експертизи Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 05.06.2001 № 306/13 експертизою матеріалів атестації робочих місць, наданих ЗАТ «Сіверянка», встановлено, що первинна атестація робочих місць проведена відповідно з вимогами нормативних документів по цьому питанню, за її результатами видано наказ від 23.12.1993 № 168, яким підтверджено право на пенсію за списком № 2 працівникам підрозділів, які вказані в переліку професій вищевказаного наказу про результати атестації. Умови оплати праці, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 для професій, приведених в наказі № 168, працівникам ЗАТ «Сіверянка» підтверджено на термін до 23.12.1998.
Проте, згідно додатку до наказу Чернігівської швейної фабрики «Сіверянка» від 23.12.1993 № 168 «Перелік робочих місць, виробництв, професій та посад, працівникам яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення», до списку № 2 не віднесено посаду швачки, яку у цей період обіймала позивачка.
Таким чином суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що період роботи позивачки на посаді швачки з 23.12.1993 по 23.12.1998 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу з підстав відсутності доказів на підтвердження шкідливих умов праці у орендному підприємстві «Сіверянка» та проведення атестації робочого місця за цією посадою.
Одночасно колегія суддів зазначає, що приведена скаржницею судова практика Великої Палати Верховного Суду (справа № 520/15025/16-а) не є релевантною до обставин цієї справи, оскільки у справі № 520/15025/16-а, на відміну від справи, що розглядається, на підприємстві атестація умов праці не проводилася. Натомість у цій справі, на підприємстві проведена атестація робочих місць, проте посада швачки, яку обіймала позивачка у спірний період, не була віднесена до посад зі шкідливими умовами праці.
Вищевикладеним спростовуються доводи касаційної скарги позивачки. Фактично скаржниця у касаційній скарзі зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої   статті 341 КАС України.
VІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
За правилами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 у справі №620/2611/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                   С. М. Чиркін
                                                                                          А. А. Єзеров
                                                                                          В. М. Шарапа