Номер провадження: 33/813/989/23
Номер справи місцевого суду: 947/7146/23 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді - Князюк О.В., 
за участю секретаря судового засідання - Дерезюк В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 року у справі відносно:
ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 року визнано ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Накладено на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави (р/р-UA848999980313080149000015001 ЄДРПОУ (код отримувача) 37607526, МФО 899998, Код класифікації доходів бюджету 21081300, Отримувач: ГУК Одеської області) в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 , на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. (отримувач коштів - ГУК в Одеській області /Київський район/ 22030101, код отримувача (код за ЄРПОУ) - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA758999980313171206000015756, код класифікації доходів бюджету - 22030101). 
Не погодившись із вищевказаною постановою суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, відповідно до прохальної частини якої вбачається, що апелянт просить суд скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.
Апелянт зазначає, що з відео наявного в матеріалах справи вбачається, що підставою зупинки був нібито рух транспортного засобу по двом смугам, що стало підставою для зупинки транспортного засобу з метою перевірки документів. Співробітники поліції не надали відповідних доказів правопорушення. В даному випадку перевірка документів без подальшого притягнення до відповідальності на підставі зупинки та порушення ПДР України є протиправною.
Відсутній факт задокументованого порушення ПДР України з подальшим притягнення до відповідальності ОСОБА_1 .. Апелянт вказує, що зазначений факт ставить під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».
Також, апелянт вказує, що матеріалами справи не підтверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції було проведено в порушення вимог законодавства, що відповідно виключає склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в його діях.
Працівниками поліції повторно використовувався одноразовий мундштук (8-12 хв. відеозапису), що є порушенням інструкції з експлуатацію приладу, постанови КМУ №1103, наказу МВС України №1395, спільного наказу МВС і МОЗ України 1452/735.
Крім того, апелянт вказує, що працівниками поліції не з`ясовано чи визначає ОСОБА_1  результат огляду, чи є заперечення або незгода з цього приводу, також не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що є порушенням вищезазначених нормативних актів. 
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1  (Karimova Anar Aze (Ziyadxan) – адвокат Боличевський С.П. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у справі про порушення правил, у порядку визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР передбачена ст. 130 КУпАП.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 220667 від 10.02.2023 року, 10.02.2023 року о 21:47 годин на вул. Інглезі, 3 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Lexus GS 350 державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.9 (а) «Правил дорожнього руху України», в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився, зі згоди водія, у встановленому законом порядку на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора- приладу Драгер Arlm 0428. Результат позитивний 1,79%, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 220667 від 10.02.2023 року; актом огляду на стан сп`яніння; наявним в матеріалах справи відеозаписом подій.
Вивчивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вина останнього у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи в повному обсязі.
Апеляційний суд погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що не встановлено факту керування автомобілем саме апелянтом, що автомобіль був зупинений безпідставно та щодо проведення працівником поліції огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не відповідають вимогам Закону, оскільки останній на місці зупинки транспортного засобу надав згоду на проходження огляду на приладі «Drager» з результатами тесту погодився. Дана обставина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№ 220667 від 10.02.2023 року в якому зазначено порушення вимог п. 2.9.а ПДР, відеозаписом подій.
З відеозапису подій також вбачається, що автомобіль Lexus GS 350 державний номер НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції, ОСОБА_1 повідомили причину зупинку автомобілю, тому що автомобіль рухався по двух смугах, за кермом був ОСОБА_1 , на питання працівника поліції він пояснив, що трохи випив, оскільки в нього помер друг, в автомобілі ОСОБА_1 х. один. Працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на приладі Драгер на місці зупинки, на що він погодився пройти огляд на місці, йому роз`яснюється як відбувається проходження огляду на приладі Драгер, прилад «Drager» показує про відсутність алкоголю в приладі, потім ОСОБА_1 розпочинає проходити тест шляхом продуття газоаналізатора «Drager», потім припиняє продуття, працівник поліції повідомляє що даний факт буде розцінено як відмову від проходження огляду на місці та пропонує проїхати до медичного закладу, водій ОСОБА_1 повторно продуває газоаналізатор «Drager», результат становить 1.79%, ОСОБА_1 з результатом погодився про що було складено протокол про адміністративне правопорушення. Від керування автомобілем ОСОБА_1 був відсторонений.
Інші доводи апеляційної скарги на увагу апеляційного суду не заслуговують.
Отже, надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.
З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.
Обставини правопорушення й вина порушника в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються зібраними по справі доказами, згідно ст. 251 КпАП України.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість  ОСОБА_1  у вчиненому правопорушенні, а тому висновок Київського районного суду м. Одеси викладений у постанові про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                 О.В. Князюк