Дата документу 04.07.2023 Справа № 331/4725/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 331/4725/18 
Провадження №22-ц/807/1203/23 
Головуючий в 1-й інстанції – Скользнєва Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року                                місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	
секретар	Бєлова А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2023 року, постановлену у м. Запоріжжя (повний текст ухвали складено 30 березня 2023 року) у справі за поданням головного державного виконавця Олександрівського відділу державного виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ружанської М.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу, стягувач ОСОБА_1 ,- 

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ружанської М.М. надійшло подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу. В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні в Олександрівському ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 59826968 з примусового виконання виконавчого документу – виконавчого листа № 331/4725/18, виданого 13 серпня 2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 265041,40 грн. 16 серпня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом. Боржник ОСОБА_2 рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує, у зв`язку з чим загальна заборгованість не погашена. У зв`язку з невиконанням боржником виконавчого документа у добровільному порядку, державним виконавцем здійснюються заходи з виявлення майна боржника та його подальшої реалізації, але не має можливості провести виконавчі дії у відповідності до вимог чинного законодавства, з метою виконання рішення суду. У зв`язку з вищевикладеним, головний державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ружанська М.М. просила тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу до повного виконання рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2023 року,  у задоволенні подання головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ружанської М.М. (адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. № 9 «а») про тимчасове обмеження ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу, відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції при неодноразовому розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу не ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження і не встановлював дійсні обставини виконання рішення у справі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Олександрівського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 59826968 з примусового виконання виконавчого документу – виконавчого листа № 331/4725/18, виданого 13 серпня 2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 265041,40 грн.

16 серпня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом.

Боржник ОСОБА_2 рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує, у зв`язку з чим загальна заборгованість не погашена.

У зв`язку з невиконанням боржником виконавчого документа у добровільному порядку, державним виконавцем здійснюються заходи з виявлення майна боржника та його подальшої реалізації, але не має можливості провести виконавчі дії у відповідності до вимог чинного законодавства, з метою виконання рішення суду.

Так, в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні вимог подання, суд першої інстанції виходив з того, що в поданні взагалі відсутні докази того, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження на час внесення до суду зазначеного подання, повідомлення про визначення строку для добровільного виконання виконавчих документів, що був повідомлений про необхідність з`явитися до державного виконавця. При цьому не надано доказів того, що боржник може залишити межі України з метою уникнення виконання виконавчих документів, а також не підтверджено ті обставини, що посадовими особами Олександрівського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) проводились виходи за місцем знаходження боржника та вчинялися заходи щодо виявлення майна боржника.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129-1Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України, суд може застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України "Про порядок виїзду з України громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань - до виконання цих зобов`язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно не з`являтися на вимогу виконавця; не надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, і саме з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Всупереч вимогам процесуального та матеріального права, суд першої інстанції не з`ясував чи дійсно ОСОБА_2 свідомо не виконує належні до виконання зобов`язання, які матеріали виконавчого провадження є цьому підтвердженням, не дав оцінку доказам, які надані державним виконавцем, не дослідив всі матеріали виконавчого провадження з метою встановлення вчинених державним виконавцем виконавчих дій і оцінки дій боржника, спрямованих на виконання або навпаки ухилення від виконання зобов`язань за рішенням суду, тобто судом першої інстанції не проведено повний і всебічний розгляд справи з метою з`ясування всіх обставин і ухвалення обґрунтованого рішення.

За наведених обставин, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, тому відповідно ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно оглянути та дослідити матеріали виконавчого провадження, звернути увагу на доводи стягувача ОСОБА_1 , які містяться у матеріалах виконавчої провадження та матеріалах цієї цивільної справи. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2023 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 06 липня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                        О.В. Крилова

О.З. Поляков