КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 липня 2023року місто Київ
Справа № 756/1301/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9841/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
судді-доповідача:                     Желепи О. В.,
суддів:                                       Мазурик О. Ф., Шкоріна О. І.
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року (ухвалене у складі судді Диби О. В., повне судове рішення складено 12 квітня 2023 року)
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчатись
 
ВСТАНОВИВ
 
У січні 2023 року ОСОБА_2 . звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ОСОБА_2 навчання в КНУ імені Т. Г. Шевченка та в НАВС, але не більше як до досягнення 23 років, починаючи з дати подання позову.
 
Позов обґрунтовував тим, що 27 січня 2023 року позивач набув повноліття, а тому виплата аліментів відповідачем на його утримання припинилась.
Однак, з вересня 2022 року позивач навчається у двох вищих навчальних закладах на контрактній основі та немає змоги працювати, весь тягар щодо утримання покладено на його матір.
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнутоз  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2  аліменти на утримання ОСОБА_2  в розмірі 1/9 частини заробітку (доходу)  ОСОБА_1  щомісячно, починаючи стягнення з 30.01.2023 та до досягнення  ОСОБА_2  23-х років або закінчення ним навчання у Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка, тобто до 30.06.2026.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнутоз  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.
 
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 05 травня 2023 року направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в позовній заяві та доданих до неї документах позивачем не доведено реальної потреби у матеріальній допомозі під час продовження навчання, позивач надав докази лише що підтверджують вступ до вищих навчальних закладів та вартість навчання.
Вказує, що позивач не надав доказів існування особливих обставин, які зумовили необхідність вибору платного навчання та відмови від безоплатного навчання, крім того позивач не узгодив вибір платного навчання з відповідачем - своїм батьком, не надав переліку та вартості необхідних посібників для навчання, вартості проїзду, харчування, дійсної потреби в сучасному та потужному комп`ютерному обладнанні.
Зазначає, що висновки суду першої інстанції, що визначений розмір аліментів не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище не відповідають обставинам справи та суперечать законодавству з охорони дитинства, оскільки на утриманні відповідача перебуває троє неповнолітніх дітей, яких він має утримувати і забезпечити їх гармонійний розвиток, а не лише забезпечити їх існування.
Посилається на те, що визначений розмір аліментів фактично звільнить матір позивача від участі в наданні матеріальної допомоги сину.
Крім того, відповідачем виплачено аліментів на утримання сина на суму понад 1 млн. гривень, які накопичені на рахунку метері позивача. Вказує, що матір позивача має додатковий прибуток у вигляді процентів на вклади, що містяться на її рахунках. 
Також зазначає, що помилковим є висновок суду, щодо відсутності доказів що підтверджують утримання відповідачем непрацездатної матері, яка потребує догляду та матеріальної допомоги у зв`язку з її тяжкою хворобою.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
 
30 травня 2023 року від ОСОБА_2 на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року залишити без змін.
Відзив обґрунтований тим, що на обох батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх сина та/або дочку,  які продовжують навчання. Позивач навчається у двох вузах на контрактній основі, а тому працювати та утримувати себе самостійно наразі не може.
Вказує, що майновий стан відповідача дозволяє останньому утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання у вищому навчальному закладі до досягнення ним 23 років. На підтвердження вказаних обставин до суду першої інстанції було надано відповідні докази.
Зазначає, що обов`язок щодо утримання трьох неповнолітніх доньок відповідача також покладений і на його дружину, матір дівчат, яка наразі працює та отримує дохід. 
Також зазначає, що доказів про те, що відповідачем надається матеріальна допомога своїй матері, матеріали справи не містять.
Посилається на те, що розрахунок, який здійснено відповідачем, щодо того, що визначений розмір аліментів фактично звільнить ОСОБА_3 від обов`язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання - не відповідає дійсності, оскільки відповідач врахував лише вартість навчання, але не вартість проживання позивача як людини, який має харчуватись, одягатися, мати кошти на проїзд до місця навчання та забезпечити звичайні людські потреби.
 
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як визначено ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції вважав встановленим, що ОСОБА_3 є матір`ю, а ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданим 19.02.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва (а.с. 9).
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2005 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 09.11.2005 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.03.2008 розмір аліментів, призначених до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2005, зменшено з 1/3 частини від усіх видів заробітку на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2021, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2022, розмір аліментів, призначених до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.03.2008, зменшено з 1/4 частини від усіх видів заробітку на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.11-19).
Відповідно до довідки №7413 від 05.01.2023 ОСОБА_2 дійсно є здобувачем 1 курсу ОС «бакалавр» денної форми навчання спеціальності 121 «Інженерія програмного забезпечення», за освітньою програмою «Інженерія програмного забезпечення» факультету інформаційних технологій Київського національного університету ім. Т.Шевченка 4 рівня акредитації, з терміном навчання з 19.09.2022 по 30.06.2026 (а.с. 22).
Згідно умов договору №847/іт про навчання у КНУ ім. Т.Шевченка, укладеного 19.09.2022 між університетом в особі проректора з науково-педагогічної ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як вступником та ОСОБА_3 як законним представником, фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб.
Згідно договору №847/1іт про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців КНУ ім. Т.Шевченка, укладеного 19.09.2022 між університетом в особі проректора з науково-педагогічної ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як вступником та ОСОБА_3 як замовником, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 152 000 грн. (а.с.23-26).
Відповідно до довідки №46/16-1 від 09.01.2023 ОСОБА_2 у 2022 році зарахований на заочну форму навчання за кошти фізичних та/або юридичних осіб, для здобуття ступеня освіти бакалавр за спеціальністю «Право» і є студентом 1 курсу навчально-наукового інституту заочного та дистанційного навчання Національної академії внутрішніх справ, термін навчання з 16.09.2022 до 2025 року (а.с. 27).
Згідно умов договору №22-41-КА про навчання у закладі вищої освіти, укладеного 25.08.2022 між університетом в особі проректора ОСОБА_5 та ОСОБА_3 як законним представником, фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб.
Згідно договору №22-41-КА/1 про надання платної освітньої послуги, укладеного 16.09.2022 між університетом в особі проректора ОСОБА_5 та ОСОБА_3 як законним представником, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 80000 грн. (а.с.28-29).
Як убачається з квитанцій про оплату освітніх послуг (а.с.31-33), за перші два семестри за навчання у КНУ ім. Т.Шевченка та Національній академії внутрішніх справ сплачувала ОСОБА_3 .
У відповідності до даних довідок про доходи №19 від 15.01.2023 та №20 від 15.01.2023, ОСОБА_3 працює на посаді доцента Національної академії внутрішніх справ, загальна сума доходу ОСОБА_3 за 2021 рік становила 329 663,06 грн., за 2022 рік - 433 180,61 грн. (а.с.38,39).
У відповідності до даних довідок про доходи №106 від 20.01.2023 та №107 від 20.01.2023, ОСОБА_1 працює заступником директора департаменту, начальником управління при Секретаріаті Кабінету Міністрів України, загальна сума доходу ОСОБА_1 за 2021 рік становила 642 184,97 грн., за 2022 рік - 716 745,54 грн. (а.с.40,41).
Згідно довідки №442 від 16.02.2023, виданої Господарсько-фінансовим департаментом Секретаріату Кабінету Міністрів України, загальна сума утриманих аліментів з 2007 по 2023 роки становить 1 102 909 грн. (а.с.87).
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 06.03.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, відповідач є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 30.12.2011 відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, відповідач є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 27.11.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, відповідач є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.104-106).
 
Вирішуючи спір суд першої інстанції вказував, що відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
З посвідчення серія НОМЕР_5 виданого 01.04.2016 відділом у справах сім`ї, молоді та спорту Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації убачається, що сім`я позивача, а саме мати ОСОБА_9 та батько ОСОБА_1 , має статус багатодітної та має право на пільги встановлені чинним законодавством (а.с.107).
Разом з тим, твердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває його матір, не підтверджується належними доказами.
Враховуючи наведене, суд встановив, що відповідач зобов`язаний та має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину в розмірі 1/9 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 30.01.2023 і до досягнення дитиною 23 років або закінчення ним навчання у Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка, тобто до 30.06.2026.
Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила. що ті обставини справи. які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.
 
Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання.
Такий обов`язок виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18.
У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Нормами СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
 
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши, що позивач ОСОБА_2 продовжує навчатися та, у зв`язку з цим, потребує матеріальної допомоги, а його батько ОСОБА_1 , будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з нього аліментів.
Доказів того, що ОСОБА_1 не має можливості надавати допомогу, матеріали справи не містять.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено реальної потреби у матеріальній допомозі під час продовження навчання, є безпідставними.
Так судом встановлено, що позивач навчається у двох вузах, в КНУ ім. Т.Шевченка на денній формі навчанні та у Навчально-науковомуінституті заочного та дистанційного навчання Національної академії внутрішніх справ на заочній формі навчання. 
Враховуючи, що позивач не працює, даних про отримання ним доходу матеріали справи не містять, та враховуючи необхідність в харчуванні та одязі, витратах на проїзд, придбання підручників та канцелярських товарів, колегія суддів дійшла висновку про те, що у зв`язку з навчанням   ОСОБА_2  потребує матеріальної допомоги.
 
Посилання відповідача на те, що позивач не узгодив з ним де навчатись, не вказав чому обрав контрактну, а не бюджетну форму навчання, колегія суддів відхиляє, як безпідставні та необґрунтовані.
Колегія суддів зазначає, що право вибору учбового закладу в першу чергу є правом дитини (здобувача освіти). 
Крім того, бюджетна форма навчання не звільняє батьків від обов`язку утримувати повнолітніх дочку/сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття.
 
Доводи про те, що визначений розмір аліментів звільнить матір позивача ОСОБА_3 від обов`язку утривувати сина, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач при здійснені розрахунків враховував лише вартість навчання, та не врахував потреби сина в щоденному харчуванні, одязі, канцелярії для навчання та ін.
 
Щодо доводів апеляційнох скарги про те, що визначений розмір аліментів поставить у скрутне матеріальне становище трьох неповнолітніх доньок відповідача, колегія суддів  також вважає недоведеними. з огляду на таке.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
З матеріалів справи вбачається, що матір неповнолітніх доньок відповідача ОСОБА_9 є працездатною особою яка отримує дохід, і в обов`язки якої входить утримувати своїх дітей.
Таким чином, матеріалами справи не підтверджено, що троє неповнолітніх дітей відповідача перебувають виключно на його утримані і весь тагар утримання покладений на нього.
 
Неспроможними є аргументи відповідача про перебування на його утриманні непрацездатної матері, оскільки з наданих відповідачем копій медичних виписок та квитанцій, можливо лише встановити факт хвороби матері, однак не здійснення ним її постійного утримання та оплати наданих квитанцій.
 
Щодо наявності на рахунках третьої особи ОСОБА_3 грошових коштів, то вказані обставини не стосуються предмету спору та не звільняють ОСОБА_1 від обов`язків покладених на нього Сімейним кодексом України.
 
Отже, доводи апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції зводяться до незгоди відповідача з висновками  суду та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.    

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Керуючись ст. ст. 268, 367,368, 374,375, 381-384 ЦПК України, суд
 
ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
 
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України
 
Повний текст постанови складено 10 липня  2023 року.

Суддя-доповідач                                                                                         О. В. Желепа

Судді                                                                                                             О. Ф. Мазурик

                                                                                                                         О. І. Шкоріна