ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року	Львів	Справа № 460/52904/22 пров. № А/857/9093/23	

Восьмий  апеляційний  адміністративний  суд в складі:
головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Затолочного В.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, головуючий суддя – Щербаков В.В., постановлена у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропостачзбут» до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
                                                     В С Т А Н О В И В:
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.01.2023 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №7699282/21942373 від 24.11.22 року про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОПОСТАЧЗБУТ» №77 від 22.10.22 року; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОПОСТАЧЗБУТ» №77 від 22.10.22 року днем її первинного подання. 
Позивач – ТзОВ «Електропостачзбут» звернулося в суд із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій просило зобов`язати Державну податкову службу України у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Електропостачзбуд" про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Електропостачзбуд" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання рішень та дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій – задоволено; зобов`язано Державну податкову службу України подати до суду звіт про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/52904/22 у місячний строк з моменту вручення (отримання) копії даної ухвали.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні заяви в порядку ст. 382 КАС України відмовити. 
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суд може лише під час прийняття такого рішення, а не за відповідною заявою вже після постановлення рішення у справі.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.
Так, Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006 року, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011 року).
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009 року).
Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Також, згідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Так, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено право, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Виконавче провадження, в силу приписів ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» є завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).
При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону №1404-VIII врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.
Зі змісту поданої заяви судом встановлено, що позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про його виконання.
Наведені у поданій заяві обставини на думку суду свідчать про наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Також суд звертає увагу, що зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача. 
Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 року у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду в ухвалі від 05.07.2018 року у справі №206/3911/17.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 382 КАС України, суд,-
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №460/52904/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. С. Затолочний